A čo ma vtedy šokovalo a zapôsobilo na mňa, bolo to, ako povedala, že ulica, na ktorej býva,
je „ulica vdov“, pretože tam zomrelo veľa mužov.
A vysvetlil to na príklade mobilnej vysielacej stanice, ktorá sa nachádza prakticky v ich
susedstve a vysielala signál do celej ulice.
Viedenskému vedcovi sa podarilo presvedčiť amerických sudcov, že netermické biologické účinky môžu poškodiť naše gény.
Ale prečo ľudia chcú 5G? Pretože im to predávajú ako niečo úžasné, že vďaka tomu budú môcť sledovať filmy rýchlejšie.
A prečo chce verejnosť čoskoro mať 6G?
Pretože jej to opäť predávajú ako niečo nové, niečo ešte lepšie.
A na základe týchto poznatkov o biologických rytmoch mi bolo úplne jasné, že smartfóny a tieto technické zariadenia
narúšajú biologické rytmy detí a práve tým im berú veľkú časť radosti zo života, ktorú by vlastne mali mať.
Investigatívny filmár Klaus Scheidsteger sa už mnoho rokov kriticky zaoberá odvetvím mobilných komunikácií.
V jeho dokumentárnom filme „Digitálne dilema“ z roku 2024 sa vyjadrujú renomovaní vedci, lekári, stavební
biológovia a ľudia, ktorých sa táto problematika týka.
Vo svojom najnovšom filme „Die Witwenstraße“ sa Scheidsteger zaoberá okrem iného
otázkou: Koľko náhod dokáže jedna ulica uniesť?
Prečo práve názov „Die Witwenstraße“?
V celej ulici vyžaruje signál z mobilného vysielača a v tejto ulici sa pozoruhodne veľa žien stalo vdovami.
Z toho vznikol názov „Die Witwenstraße“.
Film zachytáva množstvo osobných osudov a kladie nepríjemnú otázku:
Čo sa stane, keď ľudia po celé roky pozorujú zmeny vo svojom zdravotnom stave, ale
nedostanú na to žiadne vysvetlenie ani odpovede?
„Die Witwenstraße“ je pôsobivá reportáž o ľuďoch, ktorých sa táto problematika týka, o súvislostiach a o otázke,
ako sa vyrovnávať s možnými rizikami moderných technológií.
30. apríla 2026 bol v Thune v rámci mimoriadnej akcie po prvýkrát vo Švajčiarsku premietnutý nový film Klausa
Scheidstegera, po ktorom nasledovala panelová diskusia.
Záujem ukázal, že táto téma vzbudzuje záujem a týka sa mnohých.
Táto reportáž nás zavedie tam, kde diskusie často končia – priamo k ľuďom.
V jednej obytnej ulici sa množia závažné ochorenia a úmrtia.
Približní začínajú klásť otázky.
Hľadajú súvislosti, rozprávajú sa s odborníkmi a pritom narážajú na rozpor medzi osobnou
skúsenosťou, vedeckým posúdením a spoločenskou diskusiou.
Táto 30-minútová reportáž odhaľuje pozadie vzniku štúdie o mobilných telefónoch s názvom „Atermické biologické účinky pri
dlhodobej expozícii vysokofrekvenčným elektromagnetickým poliam nízkej intenzity“
(ATHEM3) a poskytuje pohľad na túto vedeckú prácu.
Film „Die Witwenstraße“ zachytáva toto hľadanie odpovedí na vznikajúce otázky – pokojne, vecne a bez unáhlených záverov.
Pozrite si teraz reportáž „Die Witwenstraße“.
Pred 30 rokmi sme si tu v Lichtenbuschu postavili dom.
Môj manžel je zubár, ja som lekárka. Vybudovali sme si ordináciu, zároveň sme mali tri deti v osemročnom
odstupu, krásnu záhradu a – spočiatku sa nám darilo.
Má to nejaký vplyv na ľudí? Jedni hovoria, že áno, druhí, že nie.
Áno, a nakoniec som dospel k záveru: Áno, má to veľký vplyv na zdravie ľudí.
A zrazu sa skladačka poskladala.
Napadlo ma, prečo má toľko ľudí v našej ulici epileptické záchvaty?
Prečo máme toľko prípadov rakoviny?
Povedal: „Nie, do pivnice nepôjdem.“
Medzitým som si išiel po meradlo.
Úroveň žiarenia u nás v kuchyni opäť presiahla 20 000. To je oveľa, oveľa, oveľa príliš vysoká hodnota.
Predtým bola na úrovni 0,02. To znamená, že práve došlo k jej výraznému nárastu.
A môj manžel povedal: „Vieš, už tak ďalej žiť nechcem.“
V tom okamihu nastal epileptický záchvat. Následovala mozgová krvácanie.
A na druhý deň ho hospitalizovali. Už si to nepamätal.
A o tri mesiace neskôr, úplne ochrnutý, v kóme, napojený na ventilátor a dialýzu, zomrel.
A preto vám ešte raz ďakujem:
Ideme ďalej, lebo je tu toľko ľudí – ktorých príbehy sú o ľuďoch, ktorých treba chrániť.
Približne rok po smrti Dr. Rogera Krouta sa v Mainzi konal veľký kongres o mobilnej komunikácii.
Vynikajúca udalosť venovaná vtedajšej diskusii o 5G, na ktorej sa zišla smotánka výskumu v oblasti mobilných komunikácií.
Môj komentár vtedy znnel: „Dojímavé okamihy, najvyššia vedecká odbornosť z celého sveta, pozorné publikum.“
V rámci kombinácie prednášok, panelových diskusií, workshopov, prezentačných stánkov a
nepretržitej diskusie sa jeden vrchol striedal za druhým.
Sympozium v Mainzi, ktoré sa konalo od 4. do 6. októbra 2019 v impozantnom kurfirstovskom zámku, poukázalo na
obavy medzinárodnej vedeckej obce v mnohých aspektoch.
Často prevládajú nevedomosť a cynizmus, ako ukazuje príklad Dr. Moniky Kroutovej.
Naša obec mi zakazuje zverejňovať to, čo vidím, pretože by som tým ohrozila ceny nehnuteľností.
A ten vysielací stožiar – podali sme žalobu proti vysielaciemu stožiaru spoločnosti Telekom ešte za života môjho manžela.
Sudkyňa v rozsudku uviedla: „Aj keby bol žalobca vystavený ohrozeniu života, nejde o protiprávne konanie.“
A išlo o vysielací stožiar, ktorý už 25 rokov nemal povolenie na umiestnenie na tomto mieste, na ktorom boli antény umiestnené o
dva metre nižšie, než mali byť, boli namontované nesprávne antény a vďaka stavebnému biológovi, ktorý je tu
dnes tiež prítomný, som potom vykonal dodatočné merania pomocou frekvenčného analyzátora.
Bolo modelovaných ešte viac frekvencií, ako bolo povolené.
Kongres v Mainzi ponúkol ideálnu príležitosť na výmenu názorov s poprednými vedcami z celého sveta.
Osobné slová Dr. Moniky Kroutovej, lekárky z Witwenstraße, mali svoj účinok.
Áno, vtedy to bola akcia organizovaná iniciatívou „Kompetenzinitiative“ v Mainzi na tému mobilnej siete 5G.
A Dr. Monika Kroutová tam po podujatí, resp. ku koncu podujatia, opísala svoju vlastnú situáciu, že sa nedávno stala vdovou.
A to, čo ma vtedy šokovalo a zapôsobilo na mňa, bolo, keď povedala, že ulica, na ktorej býva, sa
volá „Ulica vdov“, pretože tam zomrelo veľa mužov.
A vysvetlil to na príklade mobilnej vysielacej stanice, ktorá sa nachádza prakticky v ich
susedstve a vysielala signál do celej ulice.
Po podujatí sme sa stretli v samostatnej miestnosti s mnohými ľuďmi a diskutovali sme o tejto problematike.
A pritom sa vo mne postupne zrodila myšlienka, že ak sa takéto tvrdenie vysloví, malo by sa to vlastne vedecky preskúmať,
aby sme zistili, čo bolo príčinou smrti toľkých mužov?
A tak vlastne práve pod tvojím vedením a na základe tvojich podnetov vznikla
myšlienka premeniť to všetko na výskumný projekt.
Mobilná komunikácia a zdravie – odjakživa kontroverzná téma.
Je teda potrebné konať.
Dôveryhodné fakty vďaka vedeckému tímu zloženému z najlepších odborníkov.
Ako vedúceho projektu sa mi podarilo získať onkologického výskumníka prof. Dr. Wilhelma Mosgöllera z MedUni Viedeň.
Nová štúdia bola v nadväznosti na úspešné uznanie štúdií ATHEM1 a ATHEM2, ktoré realizoval prof. Mosgöller, nazvaná ATHEM3.
Viedenskému vedcovi sa podarilo presvedčiť amerických sudcov, že netermické biologické účinky môžu poškodiť naše gény.
Prípravky ATHEM1 a ATHEM2 prešli, ak chcete, kontrolou kvality v rámci americkej hromadnej žaloby.
Projekty ATHEM1 a ATHEM2 získali kladné hodnotenie od amerického sudcu Najvyššieho súdu vo Washingtone.
A myslím si, že len málo vedcov môže o svojich projektoch tvrdiť to isté.
Stručne povedané: Projekt ATHEM3 opäť združuje interdisciplinárny tím, v ktorom mnohí odborníci podávajú svoje najlepšie výkony.
Chceli sme teda zámerne vylúčiť akýkoľvek vplyv diletantizmu , ktorý sa v týchto oblastiach výskumu neustále vyskytuje.
Vďaka sprostredkovaniu prof. Mosgöllera sa podarilo získať bunkového biológa prof. Igora Belyaeva.
Je tiež hlavným svedkom obžaloby v USA.
Prof. Igor Belyaev už mnoho rokov požaduje úpravu súčasných limitných hodnôt v oblasti ochrany spotrebiteľa.
Je celosvetovo považovaný za vysoko uznávaného odborníka.
Bol som členom tímu pracovnej skupiny pre elektromagnetické polia v rámci Európskej akadémie environmentálnej
medicíny, ktorá vypracovala bezpečnostné limity pre vystavenie nízkofrekvenčným elektromagnetickým poliam.
Tieto limitné hodnoty, ktoré sme navrhli, sú podstatne nižšie ako tie, ktoré sú akceptované vo väčšine európskych krajín.
Som teda toho názoru, že súčasné limitné hodnoty ICNIRP sú príliš vysoké a mali by sa výrazne znížiť.
- Presne tak, ako sme to navrhli Európskej akadémii environmentálnej medicíny.
Takzvané ochranné orgány konajú podľa zastaraných smerníc.
Merač v tíme o tom vie svoje.
Každý deň sa na neho obracajú ľudia, ktorí svoje zdravotné problémy pripisujú neustále rastúcej radiačnej záťaži.
Počet ľudí, ktorí majú zdravotné problémy, jednoznačne stúpa.
Najmä vtedy, keď sa spustia vysielacie stanice 5G.
A technológia 5G bola uvedená do prevádzky bez toho, aby sa predtým vykonalo posúdenie vplyvu tejto technológie na zdravie.
Už v ére 3G vyvolala rozruch štúdia TNO z Holandska vyvolala rozruch, keď sa zistilo, že stačí jedna desatina
intenzity žiarenia UMTS stačí na vyvolanie rovnakých zdravotných problémov a kognitívnych následkov ako v prípade GSM .
Vtedy sa toto varovanie nebralo vážne.
Potom sa uskutočnil protipokus, samozrejme s inými frekvenciami, inou intenzitou a s inými ľuďmi,
čím sa všetko upokojilo – publikum aj obyvateľstvo.
A potom prišlo 4G a opäť sa začalo požadovať, aby sa vôbec preskúmalo, aké zdravotné dôsledky môže táto technológia mať.
To sa tiež neuskutočnilo. A v prípade 5G je to ešte problematickejšie, pretože na to reaguje ešte viac ľudí.
A v Európe bolo predsa veľa miest, ktoré najprv vyhlásili: Moratórium! – Najprv chceme vedieť, čo sa deje.
Myslím si však, že všetky tieto moratóriá boli medzitým jednoducho „odstránené“.
Existovala tam skupina záujmov, ktorá jednoducho tvrdila, že žiadne zdravotné problémy neexistujú.
A politici – ktorí predsa nie sú lekári a v tomto prípade možno ani technici, aby tomu porozumeli – nakoniec
niekde ustúpili a povedali: „Dobre, obyvateľstvo to chce.“
Ale prečo ľudia chcú 5G? Pretože im to predávajú ako niečo úžasné, že vďaka tomu budú môcť sledovať filmy rýchlejšie.
A prečo chce verejnosť čoskoro mať 6G?
Pretože jej to opäť predávajú ako niečo nové, niečo ešte lepšie.
Opäť vďaka sprostredkovaniu vedúceho štúdia prof. Mosgöllera sa podarilo získať jedného z otcov
moderného merania variabilnosti srdcovej frekvencie.
Mnoho rokov som pôsobil ako profesor fyziológie na Lekárskej univerzite v Grazi so
zameraním na chronobiológiu, teda na biologické rytmy.
A na základe týchto poznatkov o biologických rytmoch mi bolo úplne jasné, že smartfóny a tieto technické zariadenia
narúšajú biologické rytmy detí a práve tým im berú veľkú časť radosti zo života, ktorú by vlastne mali mať.
Angažovanie profesora Mosera bolo dôležitým ťahom, pretože tento muž má čo ponúknuť.
Táto bunda sa teda dostala do vesmíru v dvoch exemplároch.
S ruskou vesmírnou agentúrou spolupracujeme od roku 1991 a najskôr sme vykonali merania na rakúskom
kozmonautovi a potom na desiatich ruských kozmonautoch.
Táto bunda je totiž schopná merať práve tie telesné rytmy, ktoré používame aj v projekte ATHEM.
A táto bunda slúžila na získavanie komplexných informácií o zdravotnom stave kozmonauta.
A zaujímavé bolo, že Rusi boli z týchto výsledkov veľmi nadšení.
Pretože tvrdia, že v medicíne sa väčšinou meria choroba, my sme sa však zamerali na zdravie a naše metódy merania práve umožňovali
zistiť zdravotný stav kozmonautov, a preto to Rusi následne využili na posúdenie zdravotného stavu týchto kozmonautov.
Pretože kozmonauti musia byť zdraví.
Ak ochorejú, nemožno si privolať lekára a vo vesmíre je ich aj tak málo.
Všetci určite poznajú tú neporaziteľnú galskú dedinu a jej úspešný boj „Dávid proti Goliášovi“.
Aj boj o uznanie vedy sa zdá byť práve takýmto prípadom. V prípade ATHEM3 bolo potrebné nájsť dedinu, ktorá
by, takpovediac, spĺňala neutrálne vedecké predpoklady.
Výzvou pri projekte ATHEM3 bolo nájsť oblasť, región, geografický región, kde by sa vedľa seba nachádzali dve
porovnateľné skupiny, z ktorých jedna by bola vystavená vysokej úrovni žiarenia a druhá nízkej.
Prečo je potrebné mať dve porovnateľné skupiny?
Je úplne jasné, že chceme zaistiť, aby prípadný rozdiel, ak nejaký zistíme, bol skutočne spôsobený žiarením a nie napríklad
tým, že jeden človek býva vedľa továrne a je vystavený emisiám, zatiaľ čo druhý býva v
krásnom, nádhernom kúpeľnom meste s čerstvým vzduchom.
Tak to nejde. Výskum takto nefunguje.
Našli sme to. Nebolo to úplne jednoduché, ale trvalo to nejaký čas.
Nakoniec sme sa presvedčili, že áno, funguje to.
Vhodné miesto sa nachádza v severnom Bavorsku.
V susedstve mobilného vysielača inštalovaného na streche sa podarilo získať obyvateľov sídliska na
účasť na potrebných vyšetreniach v rámci štúdie ATHEM3.
V súkromnej záhrade v tieni mobilnej antény bol postavený stan, v ktorom účastníci neskôr v šesťčlenných skupinách absolvovali
test sústredenia, čo malo odlákať pozornosť od samotného merania.
V karavane vedľa záhrady bol všetkým 24 účastníkom testu nasadený prístroj na meranie variabilnosti
srdcovej frekvencie (HRV) z ústavu profesora Mosera.
Pomocou elektród nalepených na hrudi sa spustilo zaznamenávanie 24-hodinového EKG a HRV
Údaje z tohto malého meracieho prístroja by poskytli informácie o tom, ako dobre sa autonómny nervový systém prispôsobuje záťaži.
Toto experimentálne usporiadanie dopĺňajú vysoko presné merania vyžarovania antény.
Aby však bolo možné HRV správne vyhodnotiť, máme tu bikonickú anténu, ktorá zachytáva signály mobilných
sietí v pásme 800 MHz pre UMTS, LTE 800 a GSM 900.
Celé zariadenie je prostredníctvom anténneho kábla pripojené k vysokofrekvenčnému
spektrálnemu analyzátoru spoločnosti Rohde & Schwarz.
A ten je zase pripojený LAN káblom k môjmu počítaču.
A to, čo sa zvyčajne zobrazuje na displeji meracieho prístroja, sa zobrazuje práve tu.
V súčasnosti je nastavená funkcia „Clear Write“, čo znamená, že signály sa zobrazujú tak, ako sú, s výkyvmi nahor a nadol.
A teraz tu prejdem na „Max Hold“, čo znamená, že teraz máme dve krivky.
Žltá krivka znázorňuje signály v režime „Max Hold“, teda najvyššie namerané hodnoty.
A zelená krivka znázorňuje aktuálnu hodnotu.
A keď sa neskôr uskutoční test, celé to bude natočené, takže si potom kedykoľvek bude možné v pokoji pozrieť
týchto dve hodiny testovacej fázy a zistiť, aká bola situácia z hľadiska žiarenia mobilných sietí.
S cieľom dosiahnuť čo najlepšie a z hľadiska bunkovej biológie skutočne optimálne laboratórne
výsledky sa pracovalo s krvou testovaných osôb.
Len sedem hodín po odbere krvi dorazil transportér krvi s po štyroch vzorkách od štyroch účastníkov do Ústavu
výskumu rakoviny Slovenskej akadémie vied v Bratislave.
Analýzy krvných buniek, vykonávané anonymne a metódou dvojitého slepého testu, zaznamenávajú zlomy DNA a
poškodenia chromozómov v metafáze, teda vo fáze delenia buniek, keď sú chromozómy dobre viditeľné.
Tu skúmame metafázy chromozómov.
Metafázy týchto chromozómov pozorujeme pri 63-násobnom zväčšení.
Po zaznamenaní všetkých metafáz ich exportujem do počítača a pre každú metafázu analyzujem, aký je
stupeň dizentrie a koľko prstencov sa v nej nachádza.
Na základe frekvencie aberácií môžeme zistiť, či došlo k poškodeniu, alebo nie.
Zaujímavým aspektom tohto zlatého štandardu laboratórnej analýzy bolo samozrejme to, či sa
prejaví prípadný rozdiel medzi testovanými osobami.
Či teda ľudia, ktorí bývajú bližšie k vysielacím staniciam, sú vystavení väčšiemu zdravotnému
riziku ako tí, ktorí bývajú ďalej od týchto staníc.
Profesor Belyaev zhrňuje jeden z najdôležitejších zistení laboratórnych výskumov takto:
Pri analýze celkového počtu chromozómových aberácií sa zistil mimoriadne vysoký štatisticky významný
rozdiel medzi exponovanou a neexponovanou skupinou:
Chromozómové aberácie sa vyskytovali v bunkách exponovanej skupiny takmer dvakrát častejšie ako v bunkách neexponovanej skupiny…
Prvá medzinárodná publikácia výsledkov tejto štúdie vyšla v roku 2024.
Zobrazené chromozómové anomálie sú jasne viditeľné.
Už toto samo o sebe poukazuje na biologicky plausibilný mechanizmus a tým aj na výrazne zvýšené riziko
rakoviny u ľudí, ktorí žijú v blízkosti antén mobilných sietí.
V podstate tieto údaje potvrdili náš záver, že nárast poškodenia chromozómov v bunkách osôb, ktoré bývajú v
blízkosti staníc, je spôsobený vystavením signálom v smere od stanice k užívateľovi, ako sú GSM alebo LTE.
To bol teda náš záverečný záver z tohto projektu.
V tejto publikácii sa nachádza ešte jedna prekvapujúca varianta.
Boli zohľadnené limitné hodnoty Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu pre ionizujúce žiarenie s nízkou dávkou.
Ochranná hraničná hodnota je v tomto prípade jeden milisievert. Ide o fyzikálnu jednotku dávky žiarenia.
V súvislosti s rádioaktívnou expozíciou bola použitá na porovnanie v rámci projektu ATHEM3.
Fyzikálnu jednotku sievert totiž možno vyjadriť v počte poškodení chromozómov a naopak.
Priemerné poškodenia chromozómov zaznamenané v štúdii ATHEM3 zodpovedajú ekvivalentnej dávke 74,6 milisievertov.
Táto hodnota bola vydelená číslom 10, keďže účastníci štúdie žili v blízkosti antény približne 10 rokov.
Čo sme urobili: Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu má špeciálnu príručku.
To dokazuje, že dávku ionizujúceho žiarenia je možné určiť na základe meraní chromozómových aberácií.
Tento postup sme uplatnili a zistili sme dávku ionizujúceho žiarenia, ktorá by viedla k rovnakému účinku,
aký sme pozorovali u skupiny účastníkov s vysokou expozíciou v rámci nášho projektu ATHEM3.
To, čo sa tu zatiaľ prejavuje pomerne nenápadne, je možno zmena paradigmy prvotriedneho charakteru.
Vedúci štúdie ATHEM3 to vidí podobne.
Existuje Medzinárodná agentúra pre atómovú energiu, ktorá vydáva smernice.
A raz sme si dovolili takú zábavu a povedali sme si: Ako to vlastne funguje v inej vednej oblasti?
Navštívili sme Medzinárodnú agentúru pre atómovú energiu a získali sme jej smernice.
A to je na tom krásne: škody, ktoré vidíme, sú úplne rovnaké ako tie, ktoré videli oni.
A na základe rozsahu poškodenia môžu odvodiť dávku.
Teraz hovoríme o dvoch rôznych oblastiach normalizácie.
Jedno je ionizujúce žiarenie a druhé je neionizujúce žiarenie.
Treba vedieť, že z technického hľadiska ide o dve úplne odlišné veci, ktoré sú od seba jasne oddelené.
V biológii toto rozlíšenie vôbec nedáva zmysel.
A preto je z biologického hľadiska logické to preskúmať: práve tu dochádza k poškodeniu DNA a chromozómov
a práve tu dochádza k poškodeniu DNA a chromozómov.
Áno, preboha, ako by mohla bunka vedieť, či jej škodu spôsobuje ionizujúce žiarenie alebo neionizujúce
žiarenie… – to je predsa úplný nezmysel, škoda je tu.
A v závislosti od toho, podľa akých predpisov sa riadime, ide o prekročenie limitných hodnôt, alebo ak vezmeme do úvahy bežné
predpisy – tak, ako je to u nás bežne zaužívané, a ak vychádzame z neionizujúceho žiarenia – potom ide o
vedecký výsledok, pri ktorom úradník povie: To predsa nemôže byť pravda, to sa do obrazu nezapadá!
Bunke je to jedno.
Prečo je však žiarenie vyžarované rádioaktívnymi látkami vlastne nebezpečné?
Všetky druhy tohto žiarenia pôsobia na ľudské bunky a môžu premeniť zdravé bunky na
rakovinové alebo poškodiť genetický materiál.
S rastúcou vzdialenosťou od rádioaktívneho zdroja sa žiarenie znižuje a je čiastočne odrážané
materiálmi, ktoré sa nachádzajú medzi zdrojom a pozorovateľom.
Je to úplne jasné, je to situácia podobná tej s Galileom, ktorý zistil, že Zem nie je plochá, ale guľatá.
Establishment sa cíti, že je narušený zavedený poriadok, a zvyšok príbehu pozná každý.
Potom to síce musel oficiálne odvolať, ale o 500 rokov neskôr vieme, že mal predsa len pravdu.
A ako vedec je vždy dobré, keď sa človek snaží byť skromný.
Tu sa porovnávam s Galileom.
A snáď mi to odpustíte, ale hovoríme tu o tom, že chceme narušiť vedecké dogma.
To už pochopilo veľa kolegov.
Z týchto zistení by mohol vyplynúť nasledujúci záver:
To, že sa výsledky štúdie ATHEM3 vo vedeckých kruhoch diskutujú aj z opačného hľadiska, vyplýva z povahy veci.
Dôležité je, aby sa nové poznatky vôbec šírili.
Na najväčšom toxikologickom kongrese na svete, ktorý sa naposledy konal v októbri 2025 v Pekingu, dostal profesor Igor
Belyaev príležitosť vystúpiť pred početným odborným publikom.
A predsa sa Zem hýbe. – Dúfajme, že čoskoro sa pohnú aj úrady.
Bol to naozaj skvelý kongres. Medzinárodný kongres o genotoxicite a toxikológii.
Účastníkov bolo viac ako 1 000.
Väčšina z nich pochádzala z Číny a Ázie, z USA, Európy a iných častí sveta, ako sú Latinská
Amerika, Kanada a Austrália, ich bolo menej.
Bol som pozvaný, aby som predniesol prednášku.
Moja prezentácia sa venovala výsledkom našej štúdie ATHEM3 ...
Tam sme postavili proti sebe troch predstaviteľov Spolkového úradu pre ochranu pred žiarením a piatich lekárov.
Rozprávali sme svoje príbehy.
Bolo to zvláštne, lebo my, lekári, sme už boli plní emócií.
Bojovali sme za našich pacientov, medzi inými aj pani Dr. Barbara Dohmenová, ktorá je v Čiernom
lese veľmi, veľmi aktívna. Ty ju poznáš, Klaus.
Aj iní. Barbara premietla film o ľuďoch citlivých na elektromagnetické žiarenie, ktorí musia prezimovať v lese v chlade
a ktorým v zime poskytuje deky, keďže utekajú pred žiarením.
A úprimne povedané, nikto sa dobrovoľne nevzdá teplého bytu, teplého domova, pokiaľ
ho rádiové vlny neovplyvňujú až tak výrazne.
No, ale tí páni sedeli naproti nám bez akéhokoľvek prejavu emócií:
„Berieme na vedomie to, čo nám hovoríte.“
Súdne konania v USA týkajúce sa nádorov na mozgu boli teraz v rámci predkladania dôkazov doplnené o štúdiu ATHEM3.
Porovnávací prístup, podľa ktorého môže rádioaktívne žiarenie a žiarenie z mobilných sietí spôsobiť podobné
škody, otvára nový pohľad na hodnotenie zdravotných rizík.