In kar me je takrat šokiralo in navdušilo, je bilo to, da je rekla, da je to »ulica vdov«,
v kateri živi, ker je tam umrlo veliko moških.
To je pojasnil in razložil na primeru mobilne bazne postaje, ki stoji praktično v njihovi
soseščini in je oddajala signal po celotni ulici.
Dunajskemu raziskovalcu je uspelo prepričati ameriške sodnike, da lahko netermični biološki učinki poškodujejo naše gene.
Ampak zakaj si prebivalstvo želi 5G? Ker jim ga prodajajo kot nekaj čudovitega, da bodo lahko gledali filme v visoki hitrosti.
In zakaj si prebivalstvo želi kmalu imeti 6G?
Ker ji to spet prodajajo kot nekaj novega, nekaj še boljšega.
In na podlagi tega poznavanja bioloških ritmov mi je bilo povsem jasno, da pametni telefoni in ta tehnološka sredstva pri
otrocih motijo te biološke ritme ter jim odvzemajo veliko tistega veselja do življenja, ki bi ga pravzaprav morali imeti.
Preiskovalni filmar Klaus Scheidsteger se že vrsto let kritično ukvarja z industrijo mobilne telefonije.
V njegovem dokumentarnem filmu »Digitalni dilema« iz leta 2024 spregovorijo ugledni znanstveniki,
zdravniki, gradbeni biologi in prizadete osebe.
V svojem najnovejšem filmu »Die Witwenstraße« se Scheidsteger med drugim ukvarja z
vprašanjem: Koliko naključij lahko prenese ena ulica?
Zakaj naslov »Ulica vdov«?
Po celi ulici se širi sevanje mobilnega oddajnika, v tej ulici pa je opazno veliko žensk, ki so postale vdove.
Iz tega je nastal naslov »Die Witwenstraße«.
Film prikazuje številne osebne usode in zastavlja neprijetno vprašanje:
Kaj se zgodi, če ljudje več let opazujejo spremembe v svojem zdravju, vendar za to ne
dobijo nobenega pojasnila in nobenih odgovorov?
»Die Witwenstraße« je pretresljiva reportaža o prizadetih, ozadjih in vprašanju, kako se
spopadamo z morebitnimi tveganji sodobnih tehnologij.
30. aprila 2026 je bil v Thunu v okviru posebnega dogodka prvič v Švici prikazan novi film Klausa
Scheidstegerja, po projekciji pa je sledila okrogla miza.
Zanimanje je pokazalo: ta tema vzbuja zanimanje in zadeva veliko ljudi.
Ta reportaža nas popelje tja, kjer se razprave pogosto končajo – k samim ljudem.
V stanovanjski ulici se kopičijo hude bolezni in smrtni primeri.
Sorodniki začnejo postavljati vprašanja.
Iščejo povezave, se pogovarjajo s strokovnjaki in pri tem naletijo na nasprotje med osebnimi
izkušnjami, znanstveno oceno in družbeno razpravo.
30-minutni reportažni prispevek razkriva ozadje nastanka študije o mobilni telefoniji z naslovom »Atermični biološki učinki pri
dolgotrajni izpostavljenosti visokofrekvenčnim elektromagnetnim poljem nizke intenzivnosti«
(ATHEM3) ter ponuja vpogled v znanstveno delo.
Film »Die Witwenstraße« prikazuje to iskanje odgovorov na vprašanja, ki se porajajo –
mirno, objektivno in brez prenagljenih odgovorov.
Oglejte si zdaj reportažo »Ulica vdov«.
Pred 30 leti smo si tu v Lichtenbuschu zgradili hišo.
Moj mož je zobozdravnik, jaz pa zdravnica. Ustanovila sva ordinacijo, hkrati pa sva v osmih letih dobila tri
otroke, imela čudovit vrt in – sprva nam je šlo dobro.
Ali to vpliva na ljudi? Nekateri pravijo, da ja, drugi pa, da ne.
Da, in na koncu sem prišel do zaključka: Da, to močno vpliva na zdravje ljudi.
In nenadoma se je sestavila slika.
Razmišljal sem, zakaj ima toliko ljudi v naši ulici epileptične napade?
Zakaj imamo toliko raka?
Rekel je: »Ne, v klet ne bom šel.«
V tem času sem šel po svoj merilni instrument.
Sevanje je bilo pri nas v kuhinji spet nad 20.000. Preveč, preveč, preveč visoko.
Prej je bila na 0,02. To pomeni, da se je pravkar res močno povečala.
In moj mož je rekel: »Veš, tako ne želim več živeti.«
V tistem trenutku se je pojavil epileptični napad. Sledila je krvavitev v možganih.
Naslednji dan pa je bil sprejet v bolnišnico. Tega se ni več zavedal.
In tri mesece kasneje je, popolnoma paraliziran, v komi, priključen na respirator in dializo, umrl.
In prav zato se vam še enkrat zahvaljujem:
Nadaljujemo, saj je toliko ljudi – katerih zgodbe govorijo o ljudeh, ki jih je treba zaščititi.
Dobro leto po smrti dr. Rogerja Krouta je v Mainzu potekal velik kongres o mobilni telefoniji.
Izjemen dogodek v okviru takrat nastajajoče razprave o 5G, na katerem so sodelovali najboljši
strokovnjaki s področja raziskav mobilne telefonije.
Moj komentar takrat je bil: »Ganljivi trenutki, vrhunska znanstvena strokovnost iz celega sveta, pozorno občinstvo.«
V mešanici predavanj, okroglih miz, delavnic, predstavitvenih stojnic in neprekinjenih
razprav se je en vrhunec vrstil za drugim.
Simpozij v Mainzu, ki je potekal od 4. do 6. oktobra 2019 v častitljivem kurfyrstnem gradu, je v številnih
vidikih osvetlil skrbi mednarodne znanstvene skupnosti.
Pogosto prevladujeta nevednost in cinizem, kot kaže primer dr. Monike Krout.
Naša občina mi prepoveduje, da bi javno razkrila tisto, kar vidim, saj bi s tem ogrozila cene nepremičnin.
In oddajni stolp – proti oddajnemu stolpu podjetja Telekom smo vložili tožbo še v času, ko je bil moj mož še živ.
Sodnica je v sodbi zapisala: »Tudi če je tožnik izpostavljen nevarnosti za življenje, to ne pomeni nezakonitosti.«
In to je bil oddajni stolp, ki na tej lokaciji že 25 let ni imel dovoljenja za postavitev, na katerem so bile antene nameščene dva
metra preveč nizko, na katerem so bile nameščene napačne antene, in zahvaljujoč strokovnjaku za gradbeno biologijo,
ki je prav tako prisoten v tej dvorani, sem nato opravil dodatne meritve s frekvenčnim analizatorjem.
Modeliranih je bilo še več frekvenc, kot je bilo dovoljeno.
Kongres v Mainzu je ponudil idealno priložnost za izmenjavo mnenj z vrhunskimi znanstveniki iz vsega sveta.
Osebne izjave dr. Monike Krout, zdravnice iz Witwenstraße, so imele učinek.
Da, takrat je šlo za prireditev pobude »Kompetenzinitiative« v Mainzu na temo mobilne telefonije 5G.
Dr. Monika Krout pa je tam po dogodku ali proti koncu dogodka spregovorila o svoji osebni
težavi, in sicer da je pred kratkim ostala vdova.
In kar me je takrat šokiralo in navdušilo, je bilo to, da je rekla, da je to »ulica vdov«,
v kateri živi, ker je tam umrlo veliko moških.
To je pojasnil in razložil na primeru mobilne bazne postaje, ki stoji praktično v njihovi
soseščini in je oddajala signal po celotni ulici.
Po dogodku smo se zbrali v ločenem prostoru z veliko ljudmi in se pogovorili o tej problematiki.
In pri tem se je v meni počasi porodila misel, da bi bilo treba, če že izrečeš takšno trditev, to dejansko znanstveno
preučiti, da bi ugotovili, zakaj je umrlo toliko moških?
In tako je praktično prav pod tvojim vodstvom in na podlagi tvojih predlogov nastala ideja, da bi
celotno zadevo preoblikovali v raziskovalni projekt.
Mobilna telefonija in zdravje – že od nekdaj sporna tema.
Zato je treba ustvariti dejstva.
Zanesljivi podatki, ki jih je zbrala znanstvena ekipa, sestavljena iz najboljših strokovnjakov.
Za vodjo projekta sem uspel pridobiti raziskovalca raka prof. dr. Wilhelma Mosgöllerja z MedUni Dunaj.
Nova študija je bila poimenovana ATHEM3 kot nadaljevanje uspešnih študij ATHEM1 in ATHEM2, ki jih je izvedel prof. Mosgöller.
Dunajskemu raziskovalcu je uspelo prepričati ameriške sodnike, da lahko netermični biološki učinki poškodujejo naše gene.
ATHEM1 in ATHEM2 sta v okviru ameriške skupinske tožbe, če hočete, uspešno prestala nadzor kakovosti.
Projekta ATHEM1 in ATHEM2 sta prejela pozitivno oceno ameriškega sodnika vrhovnega sodišča v Washingtonu.
In mislim, da je le malo znanstvenikov, ki lahko to trdijo o svojih projektih.
Če povzamemo: Projekt ATHEM3 ponovno združuje interdisciplinarno ekipo, v kateri številni strokovnjaki dajo vse od sebe.
Zato smo želeli posebej izključiti vsak vpliv diletantizma , ki se na teh raziskovalnih področjih vedno znova pojavlja.
Zahvaljujoč posredovanju prof. Mosgöllerja nam je uspelo pridobiti celičnega biologa prof. Igorja Belyaeva.
Prav tako je ključni priča obtožbe v ZDA.
Prof. Igor Belyaev že vrsto let poziva k popravku sedanjih mejnih vrednosti za varstvo potrošnikov.
Po vsem svetu velja za zelo cenjenega strokovnjaka.
Bil sem član ekipe delovne skupine za elektromagnetna polja v okviru Evropske akademije za okoljsko medicino, ki
je pripravila varnostne mejne vrednosti za izpostavljenost nizkofrekvenčnim elektromagnetnim poljem.
Te mejne vrednosti, ki smo jih predlagali, so bistveno nižje od tistih, ki veljajo v večini evropskih držav.
Menim namreč, da so trenutne mejne vrednosti ICNIRP previsoke in da bi jih bilo treba znatno znižati.
- Točno tako, kot smo predlagali Evropski akademiji za okoljsko medicino.
Tako imenovani zaščitni organi delujejo v skladu z zastarelimi smernicami.
Merilni tehnik v ekipi ve, o čem govorimo.
Vsak dan se nanj obračajo ljudje, ki svoje zdravstvene težave pripisujejo nenehno naraščajoči izpostavljenosti sevanju.
Število ljudi z zdravstvenimi težavami se nedvomno povečuje.
Še zlasti, ko se vklopijo 5G-oddajniki.
In tehnologija 5G je bila uvedena v uporabo, ne da bi se pred tem izvedla ocena
tehnoloških posledic v zvezi z zdravstvenimi težavami.
Že v času 3G je študija TNO iz Nizozemske povzročila precej razburjenja, saj so ugotovili, da že desetina sevalne
intenzivnosti UMTS zadostuje za povzročanje enakih zdravstvenih težav in kognitivnih posledic kot pri GSM .
Takrat niso upoštevali opozorila.
Nato so izvedli nasprotni poskus, seveda z drugimi frekvencami, drugimi intenzivnostmi in drugimi ljudmi,
tako da se je vse umirilo – občinstvo in prebivalstvo.
Nato pa je prišel 4G in spet so se pojavile zahteve, da bi sploh preverili, kakšne posledice za zdravje lahko ima ta tehnologija.
Tudi to se ni izvedlo. Pri 5G pa je še bolj problematično, da se na to odziva še več ljudi.
In v Evropi je bilo vendarle veliko mest, ki so najprej rekla: »Moratorij!« – Najprej želimo vedeti, kaj se dogaja.
Ampak mislim, da so vsi ti moratoriji medtem preprosto »odpravljeni«.
Obstajala je lobistična skupina, ki je preprosto trdila, da ni nobenih zdravstvenih težav.
In politiki – ki seveda niso zdravniki in v tem primeru morda tudi niso strokovnjaki, da bi to razumeli – so nato
nekje popustili in rekli: »V redu, prebivalstvo si to želi.«
Ampak zakaj si prebivalstvo želi 5G? Ker jim ga prodajajo kot nekaj čudovitega, da bodo lahko gledali filme v visoki hitrosti.
In zakaj si prebivalstvo želi kmalu imeti 6G?
Ker ji to spet prodajajo kot nekaj novega, nekaj še boljšega.
Spet po posredovanju vodje študija prof. Mosgöllerja nam je uspelo pridobiti enega od pionirjev
sodobnega merjenja spremenljivosti srčnega utripa.
Dolga leta sem bil profesor fiziologije na Medicinski univerzi v Gradcu, kjer sem se
osredotočal na kronobiologijo, torej na biološke ritme.
In prav na podlagi tega poznavanja bioloških ritmov mi je bilo povsem jasno, da pametni telefoni in ta tehnološka sredstva
pri otrocih motijo te biološke ritme ter jim odvzemajo veliko tistega veselja do življenja, ki bi ga pravzaprav morali imeti.
Zaposlitev profesorja Moserja je bila pomemben korak, saj ima ta človek veliko ponuditi.
Torej, ta jakna je v vesolje odpotovala v dveh izvodih.
Z rusko vesoljsko agencijo sodelujemo že od leta 1991 in smo najprej opravili meritve na avstrijskem
kozmonavtu, nato pa še na desetih ruskih kozmonavtih.
Ta jakna namreč lahko meri prav tiste telesne ritme, ki jih uporabljamo tudi v projektu ATHEM.
Ta jakna je služila za pridobivanje izčrpnih podatkov o zdravstvenem stanju kozmonavta.
Najbolj zanimivo pa je bilo, da so bili Rusi nad rezultati zelo navdušeni.
Ker pravijo, da se v medicini večinoma meri bolezen, mi pa smo se osredotočili na zdravje, naše merilne metode pa so lahko
prikazale prav zdravje kozmonavtov, zato so Rusi to nato preučili za preverjanje zdravstvenega stanja teh kozmonavtov.
Ker morajo biti kozmonavti zdravi.
Če zbolijo, ni mogoče poklicati zdravnika, v vesolju pa je tudi le malo zdravnikov.
Vsi verjetno poznajo neuklonljivo galsko vasico in njen uspešen boj »David proti Goljatu«.
Tudi boj za priznanje znanosti se zdi eden izmed takšnih primerov. V primeru ATHEM3 je bilo potrebno najti vas, ki
bi, tako rekoč, izpolnjevala nevtralne znanstvene pogoje.
Izziv pri študiji ATHEM3 je bil najti območje, regijo, geografsko regijo, kjer bi imeli dve primerljivi skupini, ki
živita druga ob drugi, pri čemer je ena izpostavljena visokim odmerkom sevanja, druga pa nizkim.
Zakaj sta potrebni dve primerljivi skupini?
Seveda želimo zagotoviti, da je morebitna razlika, če jo bomo našli, dejansko posledica sevanja in ne na primer tega,
da eden živi ob tovarni in je izpostavljen izpušnim plinom, drugi pa v čudovitem zdravilišču s svežim zrakom.
Tako to ne gre. Raziskovanje tako ne deluje.
Našli smo ga. Ni bilo ravno enostavno, ampak je trajalo.
Na koncu smo bili prepričani: ja, to deluje.
Primerno mesto se nahaja v severni Bavarski.
V bližini mobilne bazne postaje, nameščene na strehi, so uspeli pridobiti prebivalce naselja za
sodelovanje pri potrebnih raziskavah v okviru študije ATHEM3.
V zasebnem vrtu v senci mobilne antene je bil postavljen šotor, v katerem so udeleženci kasneje v skupinah po
šest opravili test koncentracije, kar je služilo kot odvračanje pozornosti od samega merjenja.
V prikolici ob vrtu so vsem skupaj 24 udeležencem preskusa namestili napravo za merjenje variabilnosti
srčnega utripa (HRV) iz inštituta profesorja Moserja.
Z elektrodami, pritrjenimi na prsih, se je začel snemati 24-urni EKG ter HRV
Podatki iz majhnega merilnega naprave bi pokazali, kako dobro se avtonomni živčni sistem prilagaja obremenitvam.
To preskusno napravo dopolnjujejo visoko natančne meritve sevanja antene.
Da pa bi lahko HRV dobro analizirali, imamo tukaj bikonusno anteno, ki zajema mobilne signale
v območju 800 MHz za UMTS, LTE 800 in GSM 900.
Prek antennega kabla se celoten signal prenaša na analizator visokofrekvenčnega spektra podjetja Rohde & Schwarz.
Ta pa je prek LAN-kabla povezan z mojim računalnikom.
In tisto, kar je običajno prikazano na zaslonu merilnega naprave, je prikazano tukaj.
Trenutno je nastavljena možnost »Clear Write«, kar pomeni, da se signali prikazujejo takšni, kot so, navzgor in navzdol.
In zdaj bom tukaj preklopil na »Max Hold«, kar pomeni, da imamo zdaj dve krivulji.
Rumena krivulja prikazuje signale v načinu »Max Hold«, torej najvišje vrednosti, ki so na voljo.
Zelena krivulja pa prikazuje trenutno vrednost.
In ko se bo kasneje izvedel poskus, bo vse posneto, tako da si bo mogoče kadarkoli kasneje v miru ogledati ti
dve uri testne faze in ugotoviti, kakšna je bila situacija glede sevanja mobilnih telefonov.
Da bi dosegli najboljše možne in dejansko celično-biološko optimalne laboratorijske
rezultate, so pri raziskavi uporabili kri testnih oseb.
Le sedem ur po odvzemu krvi je vozilo za prevoz krvi prispelo v Inštitut za raziskovanje raka Slovaške akademije
znanosti v Bratislavi s po štirimi vzorci od štirih udeležencev.
Analize krvnih celic, izvedene anonimno in v dvojno slepi metodi, zaznavajo prelome DNK in poškodbe kromosomov v metafazi,
tj. v fazi celične delitve, ko so kromosomi dobro vidni.
Tukaj preučujemo metafaze kromosomov.
Metafaze teh kromosomov opazujemo pri 63-kratni povečavi.
Ko so bile zajete vse metafaze, jih izvozim na svoj računalnik in za vsako metafazo analiziram,
koliko dizentričnosti in koliko obročev je prisotnih.
Na podlagi pogostosti aberacij lahko ugotovimo, ali gre za poškodbo ali ne.
Zanimiv vidik tega zlatih standarda laboratorijske analize je bil seveda to, ali bi se
pokazala morebitna razlika med testiranimi osebami.
Ali so torej tisti, ki živijo bližje oddajnim postajam, izpostavljeni večjemu tveganju za
zdravje kot tisti, ki živijo dlje od postaje.
Profesor Belyaev eno od najpomembnejših ugotovitev laboratorijskih raziskav povzema takole:
Pri analizi skupnega števila kromosomskih aberacij se je pokazala izjemno velika, statistično pomembna
razlika med izpostavljeno in neizpostavljeno skupino:
Kromosomske aberacije so se v celicah izpostavljene skupine pojavljale skoraj dvakrat
pogosteje kot v celicah neizpostavljene skupine…
Rezultati te študije so bili prvič objavljeni na mednarodni ravni leta 2024.
Prikazane kromosomske anomalije so jasno vidne.
Že to samo po sebi kaže na biološko verjeten mehanizem in s tem na znatno povečano tveganje za nastanek
raka pri ljudeh, ki živijo v bližini mobilnih anten.
V bistvu so ti podatki potrdili naš zaključek, da je povečanje poškodb kromosomov v celicah oseb, ki živijo v
bližini baznih postaj, posledica izpostavljenosti signalom v smeri navzdol, kot sta GSM ali LTE.
To je bil torej naš končni zaključek tega projekta.
V tej publikaciji se nahaja še ena presenetljiva različica.
Upoštevane so bile mejne vrednosti Mednarodne agencije za atomsko energijo za nizko dozirano ionizirajoče sevanje.
Zaščitna mejna vrednost znaša v tem primeru en milisievert. To je fizikalna enota za dozo sevanja.
V zvezi z izpostavljenostjo radioaktivnemu sevanju je bila uporabljena za primerjavo v okviru projekta ATHEM3.
Fizikalno enoto sievert je namreč mogoče izraziti v poškodbah kromosomov in obratno.
Povprečne poškodbe kromosomov, zabeležene v študiji ATHEM3, ustrezajo ekvivalentni dozi 74,6 milisivertov.
Ta vrednost je bila deljena z 10, saj so udeleženci študije v bližini antene živeli približno 10 let.
Kaj smo storili: Mednarodna agencija za atomsko energijo ima poseben priročnik.
To kaže, da je mogoče odmerek ionizirajočega sevanja določiti na podlagi meritev kromosomskih aberacij.
Uporabili smo ta postopek in ugotovili odmerjanje ionizirajočega sevanja, ki bi povzročilo enak učinek, kot
smo ga opazili v skupini udeležencev z visoko izpostavljenostjo v našem projektu ATHEM3.
Kar se tu še precej diskretno kaže, je morda paradigmatski preobrat prvega reda.
Vodja študije ATHEM3 ima podobno mnenje.
Obstaja Mednarodna agencija za atomsko energijo, ki izdaja smernice.
In enkrat smo si privoščili malo zabave in se vprašali: Kako je to pravzaprav na drugem področju znanja?
Odšli smo k Mednarodni agenciji za atomsko energijo in si priskrbeli njena navodila.
In najlepše pri tem je: poškodbe, ki jih vidimo, so popolnoma enake tistim, ki so jih videli oni.
Na podlagi obsega škode pa lahko sklepajo na odmerjanje.
Zdaj govorimo o dveh različnih področjih standardizacije.
Eno je ionizirajoče sevanje, drugo pa neionizirajoče sevanje.
Treba je vedeti, da gre s tehničnega vidika za dve popolnoma ločeni stvari.
V biologiji ta ločitev sploh nima smisla.
Zato je z biološkega vidika logično, da to preverimo: tukaj nastajajo poškodbe DNK in
kromosomov, in tukaj nastajajo poškodbe DNK in kromosomov.
Ja, za božjo voljo, kako naj celica sploh ve, ali gre za škodo zaradi ionizirajočega sevanja ali neionizirajočega
sevanja … – to je vendar popolna neumnost, škoda pa je tu.
In odvisno od tega, po katerih predpisih se ravnamo, gre za prekoračitve mejnih vrednosti, ali pa, če upoštevamo običajne
predpise – tako, kot je pri nas vsakodnevno uveljavljeno, in če izhajamo iz neionizirajočega sevanja –, gre za
znanstveni izsledek, ob katerem uradnik reče: To sploh ni mogoče, to pač ne ustreza sliki!
Celici je vseeno.
A zakaj je sevanje, ki izhaja iz radioaktivnih snovi, sploh nevarno?
Vse vrste tega sevanja vplivajo na človeške celice in lahko zdrave celice spremenijo v
rakave celice ali poškodujejo genetski material.
S povečanjem razdalje od radioaktivnega vira se sevanje zmanjšuje in ga vmesne snovi delno zaščitijo.
Povsem jasno, to je situacija, podobna tisti z Galilejem, ki je menil, da Zemlja ni ravna, ampak okrogla.
Vladajoči krogi se počutijo ogrožene v svojem urejenem svetu, preostanek zgodbe pa vsi poznajo.
Takrat je moral uradno preklicati svojo odločitev, a 500 let kasneje vemo, da je imel prav.
In kot znanstvenik je vedno dobro, da se vadiš v skromnosti.
Tu se primerjam z Galilejem.
In upam, da mi boste to oprostili, ampak govorimo o tem, da bi pretresli znanstveno dogmo.
To so mnogi kolegi že razumeli.
Iz teh ugotovitev bi se lahko izpeljala naslednja posledica:
Da se o rezultatih študije ATHEM3 v znanstvenih krogih razpravlja tudi v nasprotnih smereh, je povsem naravno.
Pomembno je, da se nova spoznanja sploh razširjajo.
Na največjem toksikološkem kongresu na svetu, ki je nazadnje potekal oktobra 2025 v Pekingu, je profesor Igor Belyaev
dobil priložnost, da pred veliko strokovno publiko predava.
In vendarle se Zemlja vendarle vrti. – Upajmo, da se bodo kmalu začele premikati tudi oblasti.
To je bil resnično odličen kongres. Mednarodni kongres o genotoksičnosti in toksikologiji.
Udeležencev je bilo več kot 1.000.
Večina jih je prišla iz Kitajske in Azije, iz Združenih držav, Evrope in drugih delov sveta, kot so Latinska
Amerika, Kanada in Avstralija, pa jih ni bilo toliko.
Bil sem povabljen, da imam predavanje.
V svoji predstavitvi sem obravnaval rezultate naše študije ATHEM3 ...
Tam smo tri predstavnike Zveznega urada za zaščito pred sevanjem postavili nasproti petim zdravnikom.
Povedali smo svoje zgodbe.
Bilo je čudno, saj smo bili zdravniki že polni čustev.
Borili smo se za naše paciente, med drugim tudi za dr. Barbaro Dohmen, ki je v Črnem gozdu zelo, zelo dejavna. Poznaš jo, Klaus.
Tudi drugi. Barbara je prikazala film o ljudeh z elektrosenzitivnostjo v gozdu, ki morajo prezimiti v
mrazu; jim pozimi priskrbi odeje, saj bežijo pred sevanjem.
In če smo povsem iskreni, nihče se ne bi prostovoljno odrekel toplemu stanovanju, toplemu domu,
če ga radijske motnje ne bi tako močno motile.
No, ampak ti gospodje so nam brezčutno sedeli nasproti:
»Zabeležimo, kar nam poveste.«
Dokazno gradivo v sodnih postopkih v ZDA v zvezi z možganskim tumorjem je bilo zdaj dopolnjeno s študijo ATHEM3.
Primerjalni pristop, po katerem lahko radioaktivno sevanje in sevanje mobilnih telefonov povzročata podobne škode,
odpira novo perspektivo pri ocenjevanju tveganj za zdravje.