»Osmošolci naj oblikujejo bordel za vse,« je 22. maja 2026 poročal časopis BILD.
Učenci, stari med 13 in 15 let, so v okviru pouka spolne vzgoje dobili nalogo, da med drugim obravnavajo naslednja vprašanja:
»Kakšno vsebinsko ponudbo mora novi bordel pripraviti za vse?«
In: »Kakšne spolne preference je treba v teh prostorih upoštevati in obravnavati?«
Mnogi starši so bili zgroženi.
A so bili iz tega dogodka izpeljani potrebni ukrepi?
Ali pa gre za načrt, ki je bil pripravljen že dolgo vnaprej in se že izvaja v vrtcih?
Kdo točno stoji za tem?
Ali je to del učnega načrta za zgodnjo spolno vzgojo, ki upošteva vidik spola, z naslovom »Spolna in spolna raznolikost
kot teme vključujoče pedagogike v zgodnjem otroštvu«?
Kako je ta »spolna vzgoja« prišla v naše šole in vrtce?
Kaj sploh je namen novih »gnezdišč«, »prostorov za raziskovanje« in »prostorov za masturbacijo«?
Ti ukrepi izvirajo iz dela pedologa Helmuta Kentlerja, ki je umrl leta 2008.
S svojo tezo, ki je znanstveno nepreverljiva, je kot nihče drug vplival na pogled Nemcev na zgodnje spolno vzgojo otrok.
Dejal je: »Otroci so že od rojstva spolna bitja z lastnimi spolnimi potrebami in fantazijami.«
To usodno trditev so nasledniki pedofila Kentlerja, Uwe Sielert, Stefana Timmermannsa in Elisabeth Tuider ter drugih iz akademskih
vrst tako imenovanih strokovnjakov za spolnost samovoljno predstavljajo kot dejstvo, ga celo povzdigujejo
v premiso in od takrat naprej ponavljajo kot mantro.
Pojavlja se tudi v vseh konceptih spolne vzgoje v vrtcih ter v izobraževalnih načrtih šol.
Ti izobraževalni načrti izhajajo iz idej Helmuta Kentlerja, začetnika zgodnje
seksualizacije, in njegovih napačnih zaključkov.
Kentler je bil kot ključna oseba vpleten v nemško mrežo pedofilskih dejavnosti.
Mreža je omogočala spolno nasilje nad otroki in mladostniki.
To je institucionaliziralo zlorabe in ščitilo storilce.
Kentler je bil glavni odgovorni in pod državnim nadzorom berlinskega urada za mladino zagotavljal otroke za
storilce, od katerih so bili nekateri že prej obsojeni, ter odkrito propagiral in izvajal njihovo spolno zlorabo.
Do sedaj so bili objavljeni trije raziskovalni poročili, ki so preučevali tudi vpletenost berlinskega deželnega urada za
mladino v dopuščanje, podpiranje in omogočanje spolnega nasilja.
»To so bili »neopisljivi poskusi«,« je ob predstavitvi zaključnega poročila Univerze v Hildesheimu dejala
berlinska senatorka za mladino Katharina Günther-Wünsch (CDU).
Govori o najbolj mračnem poglavju v zgodovini pomoči otrokom in mladim.
Vsi institucionalno utrjeni in s tem večinoma državno sofinancirani inštituti za spolno vzgojo se kljub
temu še naprej opirajo na teorije Kentlerja in Sielerta:
Zvezni center za zdravstveno vzgojo, Pro Familia, Inštitut za spolno vzgojo, Društvo za spolno vzgojo, Visoka
strokovna šola v Merseburgu, Inštitut za raziskave spolnosti, spolno medicino in forenzično psihiatrijo itd.
Še leta 1997 so te institucije na skupnem srečanju izrecno priznale njihove teze in nadaljevale delo v skladu z njimi.
Zvezni center za zdravstveno osveščanje, organ Ministrstva za zdravje, pri tem igra izjemno pomembno vlogo.
Skupaj z WHO, ki na mednarodni ravni deluje za skoraj celoten svet, se je zavezala k »celostnemu« spolnemu
izobraževanju na nacionalni ravni, torej za Nemčijo.
Če podrobno preučimo obe organizaciji, WHO in BZgA, na vodstvenih ravneh naletimo na številne člane vplivnih krogov pedofilov.
Iz BZgA izvira tudi izraz »občutki užitka« pri dojenčkih, ki se pojavlja v nekaterih deželnih programih.
Zvezna agencija pri tem uporablja skoraj enake argumente kot Kentler.
Sklep: Ustava in Kazenski zakonik zagotavljata posebno zaščito otrok, zlasti pred spolnim zlorabljanjem.
Pod pretvezo domnevne zaščite otrok naj bi se prav ta zaščita pred zlorabami zahrbtno izničila.
Sporni prostori za otroško spolnost v obliki »gnezdišč za crkljanje«, »prostorov za raziskovanje« in »prostorov za
masturbacijo« so le nekateri izmed teh izkrivljenih pojavov.
Pri tem se zagovarjajo storilci zlorab otrok, pri čemer se sklicujejo na domnevno znanstvene ugotovitve.
Dokumentarni film »Prvi očetje zgodnje seksualizacije« na Kla.TV razkriva pedokriminalne voditelje v ozadju.
A če politika, oblasti in vodilni mediji tako pripravno spodbujajo te pedokriminalne tokove, ali v tem primeru ne gre za celoten
pedokriminalni kartel, v katerem ena institucija krije drugo?