A svájci Appenzell Innerrhoden és Glarus kantonokban a szavazati joggal rendelkező lakosság évente
egyszer összegyűlik a „Landsgemeinde” keretében.
A svájci hagyományoknak megfelelően aztán a szabad ég alatt, kézfeltartással szavaznak a törvényekről.
Ezt a példát követve 2026. május 23-án már másodszor került sor egy szimbolikus svájci Landsgemeende-re a berni Bundesplatzon.
Bern kapuinál 500–700 résztvevő gyűlt össze, hogy – ahogyan az a „Landsgemeinden” alkalmával szokás – olyan ügyekről szavazzanak,
mint az alkotmány- és törvényjavaslatok vagy a hitelek.
Többek között a következő ügyeket vitatták meg:
„Svájc semlegessége” (az Alkotmány 173./185. cikke alapján)
„Védőoltási rendszer szövetségi és kantoni szinten” (az Alkotmány 10. cikke alapján)
„A keretszerződések nem egyenértékűek a Bilaterale III-mal” (az Alkotmány 2. cikke szerint)
A nem kötelező érvényű szavazások eredményeit ajánlott levélben megküldték a szövetségi elnöknek, a Nemzeti
Tanács és a Kantonok Tanácsának elnökeinek, valamint a szövetségi kancellárnak tudomásul vétel céljából.
A szervezők a Svájci Szövetségi Alkotmány 6. cikkére hivatkoznak:
Ez azt jelenti, hogy minden embernek felelősséget kell vállalnia saját magáért, és minden tőle telhetőt meg kell tennie az
állam és a társadalom előtt álló feladatok megoldása érdekében.
Fel akarják hívni a lakosság figyelmét arra, hogy a politikusok gyakran figyelmen kívül hagyják
a nép akaratát, és önkényesen hoznak döntéseket.
Svájcnak azonban függetlennek kell maradnia, és nem szabad alárendelődnie olyan szervezeteknek, mint az EU, a NATO és a WHO.
Ezek végső soron egy nemzetállamok nélküli világkormány létrehozására törekednek.
Az idei Landsgemeinde öt felszólalója is ezekért a célokért szállt síkra:
A „bene.swiss” semlegességi mozgalom alapítója, Christoph Pfluger, az „Aktionsbündnis Freie Schweiz”
(röviden: ABF Schweiz) ügyvédje, Andrea Staubli, valamint három további svájci politikus.
Christoph Pfluger, a semlegességi mozgalom társalapítója, beszédében határozottan
kiállt a semlegességi kezdeményezés mellett.
A svájci semlegességet egyre inkább felhígítják, és Svájcot egy fokozatos folyamat keretében lépésről
lépésre beépítik a NATO és az EU katonai struktúráiba.
A semlegesség megőrzése érdekében ezt – amint azt a kezdeményezés is követeli – be kell foglalni az alkotmányba.
Svájci nézők, figyelem: ha azt szeretnék, hogy Svájc továbbra is független és semleges maradjon, akkor szeptember
27-én szavazzanak IGEN-nel a semlegességi kezdeményezésre.
Használják ki a „közvetlen demokrácia” által kínált lehetőséget, amely emellett példaként szolgálhat, sőt
jelzésértékű lehet más európai országok számára is, hogy kiszabaduljanak a nemzetközi beavatkozás alól.
Hallgassanak meg most néhány részletet Christoph Pfluger és Andrea Staubli beszédeiből, amelyek más
országok polgárai számára is nagyon érdekesek lehetnek:
Svájc jelenleg átalakuláson megy keresztül, méghozzá katonai úton.
Ha most katonai szempontból integrálódunk az EU-ba, akkor később szinte már nem is kell
szavaznunk ezekről az EU-val kötött szerződésekről.
A semlegesség tehát rendkívül fontos kérdés.
Ahogyan mindannyian észrevettétek, a semlegességet fokozatosan lebontják – és ez nem csak az ukrajnai háború óta
van így, amikor is mindenki számára nyilvánvalóvá vált.
A VBS , illetve az ETH a VBS megbízásából 1992 óta felméréseket végez arról, hogy mennyire támogatjuk a NATO-ba való belépést.
Ez egy olyan téma, amely már több mint 30 éve szerepel a napirenden.
És most remélem, hogy mindenki észrevette, bár a legtöbb lépés fokozatosan, bürokratikus és technokratikus módon
történt, anélkül, hogy a nagy többség észrevette volna.
De itt nagy a tét, és a probléma az, hogy nem folyik erről őszinte vita.
Itt nem a NATO-ba való belépésről van szó, hanem a biztonsággal kapcsolatos homályos fogalmakról, amelyeket
állítólag csak a NATO-val vagy az EU-val érhetünk el.
Fokozatosan beépülünk a NATO és az EU katonai struktúráiba.
Ursula von der Leyen körülbelül másfél hónappal ezelőtt egy belső beszédében az EU-nagykövetek előtt
kijelentette, hogy a védelem és a biztonság az EU új vezérelve.
Az EU teljes mértékben a háborúra készül.
És néhány nappal később külügyminiszterünk együttműködési nyilatkozatot írt alá az EU külügyminiszterével, Kaja Kallasszal.
Ezt a katonai szövetségekbe való beilleszkedést együttműködésnek nevezik.
De egy kis állam és egy nagy államszervezet közötti együttműködés nem tekinthető valódi együttműködésnek.
Ez alkalmazkodás, és végső soron behódolás.
És a katonai blokkok nem a béke érdekében vannak itt.
Nem tesznek semmit a béke érdekében, mindent a háború érdekében tesznek, és Svájcnak itt
fokozatosan egyre nagyobb szerepet kell vállalnia.
Mit jelent a semlegesség?
A semlegesség azt jelenti, hogy Svájc nem csatlakozik ezekhez a hatalmi blokkokhoz.
175 éve semlegesek vagyunk. 175 éve békében élünk.
175 éve a semlegesség és a béke képezik – ezt ki kell emelni – a jólétünk alapját is.
És most ezt kockára teszik.
175 éven át közvetítőként működtünk, és nem voltunk a konfliktus egyik fele.
A semlegesség legnagyobb, döntő és legfontosabb előnye, illetve legfőbb jellemzője pedig a következő:
Ha magunk döntünk, szabadok és függetlenek vagyunk.
Ha Brüsszelben, Washingtonban vagy bárhol máshol, ahol a hatalmi blokkok központja található, ott hoznak döntéseket, akkor
feladjuk szuverenitásunkat, és a közvetlen demokráciának annyi.
De a háborút nem csupán fegyverekkel vívják, hanem információkkal is, félelemmel és pszichológiai nyomással is.
És van egy érdekes, úgynevezett „Alapvető dokumentum az információs térről” a Védelmi Minisztériumtól.
Körülbelül 60 oldal, tele van NATO-szakkifejezésekkel, és leírja, hogyan zajlik a kognitív hadviselés.
– Nem kifelé, hanem befelé, ellenünk, a lakosság ellen, a polgárok ellen, a szuverén ellen.
És ez a dokumentum – meg kell mutatnom – 25 kitakart oldalból áll.
Ott felsorolják az intézkedéseket, az együttműködési struktúrákat, az új álláshelyeket, mindazt, ami ahhoz szükséges,
hogy Svájcban ellenőrizzék a közvéleményt, és elhallgattassák azokat az embereket, akik a békét és a
semlegességet támogatják – és ezért veszélyt jelentenek.
És ezt a stratégiát itt, ebben az épületben (a svájci szövetségi parlament épületében) dolgozták ki.
Ez egy háború önmagunk ellen.
Éppen ezért fontos, hogy amikor szeptemberben vagy novemberben a semlegességi
kezdeményezésről szavazunk, minden erőnkkel támogassuk azt.
Arról van szó, hogy az örökös fegyveres semlegességet beépítsék az alkotmányba.
Jelenleg nem ilyen. Ezért modernizálják, frissítik, lágyítják stb.
A kezdeményezés azt követeli: ne lépjenek be a katonai szövetségbe.
Tiltja továbbá a gazdasági háborúkban – azaz a szankciókban – való részvételt is.
A szankciók csak az autoriter rezsimeknek kedveznek.
Kárt okoznak nekünk, és több halálesetet eredményeznek.
Erről készült egy nagyon jó tanulmány a jelenleg folyó háborúkról.
A béke nem véletlen. A békéhez hitelességre van szükség.
Ehhez stabil alkotmányos alapra van szükség.
Szükség van egy határozott semlegességre.
Andrea Staubli ügyvéd, az „Aktionsbündnis freie Schweiz” szervezet tagja, az egészségügy
területén a svájci lakosság önrendelkezési jogáért küzd.
Rámutat arra, hogy a járványvédelmi törvényt szövetségi szinten jelentősen szigorítani kell.
Ez a génterápiás készítmények – beleértve a modRNA-oltást is – további engedélyezésére is vonatkozik .
Ezt a koronavírus-járvány idején tudományos szabványok nélkül engedélyezték, és – mint ma
már tudjuk – súlyos mellékhatásokhoz vezetett.
Staubli azt követeli, hogy szövetségi és kantoni szinten egyaránt szüntessék meg az összes kötelező oltást.
A politikának haladéktalanul moratóriumot kell elrendelnie az mRNS-alapú oltásokra vonatkozóan,
és azt kompromisszumok nélkül végre kell hajtania.
Az alábbiakban néhány részletet hallhatnak a beszédéből:
Még pontosan emlékszünk arra, amikor a WHO főigazgatója 2020. január 30-án kihirdette a hamis,
azaz nemzetközi hatályú egészségügyi vészhelyzetet.
A Szövetségi Tanács 2020. február 28-án engedelmesen kihirdette a járványtörvény szerinti „különleges
helyzetet”, majd március 16-án akár a „rendkívüli helyzetet” is.
És ő minden további nélkül karanténba küldött minket.
Ennek már nem sok köze van a magabiztossághoz.
Sommaruga és Cassis szövetségi tanácsosaink is így magyarázták nekünk: „A WHO így írja elő.”
A Szövetségi Tanács, a Szövetségi Közegészségügyi Hivatal (BAG) és néhány kanton jelenleg a nemzetközi irányelvek
alapján az egészségügyi politika alapvető átalakításán dolgozik.
Szövetségi szinten jelentősen szigorítják a járványügyi törvényt.
Például ami azt a „különleges helyzetet” illeti, amelyet 2020 tavaszán megismerhettünk.
A gyógyszertörvényben az úgynevezett „újszerű terápiákra” szánt gyógyszerekről – rövidítve ATMP –
folyik a vita – jegyezzék meg ezt a kifejezést.
Ide tartoznak például a génterápiás készítmények, beleértve az mRNS-oltást is, amelyet helyesebben modRNS-nek kellene
nevezni, és amely egyáltalán nem oltás a szokásos értelemben.
A Paul-Ehrlich-Intézet szerint ez egy génalapú vakcina.
Bizonyára emlékeznek az év elején a St. Gallen kantonban kialakult felháborodásra.
A kormány a kantonális egészségügyi törvény teljes körű felülvizsgálatát tervezi, és bevezetni kívánja
az oltási kötelezettséget, amelynek megszegése esetén akár 20 000 frank bírság is kiszabható.
Ezt nem akarják a st. galleniak, és velük együtt még sokan mások is Svájcban.
Rövid időn belül mintegy 2 500 vélemény érkezett be a nyilvános konzultációra.
Az emberek az utcára vonultak.
Ezen a háttérrel az illetékes kormánytanácsos az SRF-nek lényegében így nyilatkozott: Ha ezt előre tudták
volna, másképp jártak volna el, és az oltási kötelezettséget nem „oltási kötelezettségnek” nevezték volna.
Zürich kantonban viszont az egészségügyi törvény teljes körű felülvizsgálata során nem volt ilyen felháborodás, annak
ellenére, hogy Zürichben 2020 márciusa óta érvényben van az oltási kötelezettség, amelynek
megszegése akár 50 000 frank bírságot is vonhat maga után.
Furcsa, nem igaz? Vajon a zürichi emberek ebben a tekintetben annyira mások, mint a st. galleniak?
Ezt még nem tudjuk. Amit viszont kiderítettünk: a zürichi egészségügyi igazgatóság egyszerűen kihagyta a
szankcióra vonatkozó rendelkezést, vagyis az 50 000 frankos bírságot, a véleményezési dokumentációból.
Ez azt jelenti, hogy aki véleményt írt a konzultáció keretében, az biztosan nem nyilvánított véleményt
erről a büntetőjogi rendelkezésről, hiszen az egyáltalán nem szerepelt az iratok között.
Így alakul ki egy átfogó és teljes kép?
Tudja-e már az Egészségügyi Igazgatóság, hogy mit gondolnak a politikai pártok, a szövetségek és a
lakosság a büntető rendelkezésről és a bírság összegéről?
Az illetékes kormánytanácsos asszony nyilván úgy véli, hogy emiatt nem szükséges megismételni a véleménykérést.
Úgy véljük, ez így nem mehet.
Ezért azt kérem Önöktől, hogy a politika és a jogalkotás mindenkor biztosítsa és tiszteletben tartsa az
egészségügyi kérdésekben – különösen az oltások és az mRNS-injekciók tekintetében – meglévő önrendelkezési jogunkat.
Ezért logikus, hogy minden oltási kötelezettséget szövetségi és kantoni szinten is el kell
törölni, illetve ki kell venni a törvényekből.
Végül pedig, hogy a politika haladéktalanul rendeljen el moratóriumot az mRNS-alapú vakcinákra
vonatkozóan, és azt kompromisszumok nélkül hajtsa végre.