Šveicarijos Appenzell Innerrhoden ir Glarus kantonuose balsavimo teisę turintys gyventojai
kartą per metus susirenka į „Landsgemeinde“.
Pagal ilgametę Šveicarijos tradiciją jie balsuoja dėl įstatymų po atviru dangumi, pakeldami rankas.
Pagal šį pavyzdį 2026 m. gegužės 23 d. Berno Bundesplatz aikštėje jau antrą kartą įvyko simbolinė Šveicarijos Landsgemeinde.
Prie pat Berno vartų susirinko nuo 500 iki 700 dalyvių, kad, kaip įprasta „Landsgemeinden“ susirinkimuose,
balsuotų dėl konkrečių klausimų, pavyzdžiui, konstitucijos ir įstatymų projektų ar paskolų.
Be kita ko, buvo aptarti šie klausimai:
„Šveicarijos neutralumas“ (pagal Konstitucijos 173 ir 185 straipsnius)
„Skiepijimo tvarka federaliniu ir kantonų lygmeniu“ (pagal Konstitucijos 10 straipsnį)
„Pagrindinės sutartys, skirtingos nuo Dvišalių sutarčių III“ (pagal BV 2 straipsnį)
Neįpareigojančių balsavimų rezultatai buvo išsiųsti registruotu laišku Federaliniam prezidentui, Nacionalinės ir Kantonų
tarybų pirmininkams bei Federaliniam kancleriui susipažinti.
Renginio organizatoriai remiasi Šveicarijos Federacinės Konstitucijos 6 straipsniu:
Joje teigiama, kad kiekvienas žmogus privalo prisiimti atsakomybę už save ir pagal savo galimybes prisidėti
prie užduočių įgyvendinimo valstybėje ir visuomenėje.
Jie nori atkreipti gyventojų dėmesį į tai, kad politikai dažnai nepaiso tautos valios ir savavališkai priima sprendimus.
Tačiau Šveicarija turėtų išlikti nepriklausoma ir nepaklusti tokioms organizacijoms kaip ES, NATO ir PSO.
Galiausiai jie siekia sukurti vieną pasaulinę vyriausybę be nacionalinių valstybių.
Šių tikslų siekė ir penki šių metų „Landsgemeinde“ pranešėjai:
Neutralumo judėjimo „bene.swiss“ įkūrėjas Kristofas Pflugeris, „Aktionsbündnis Freie Schweiz“ (trumpai – ABF Schweiz)
advokatė Andrea Staubli ir dar trys Šveicarijos politikai.
Kristofas Pflugeris, vienas iš Neutralumo judėjimo iniciatorių, savo kalboje ryžtingai pasisakė už neutralumo iniciatyvą.
Šveicarijos neutralumas vis labiau silpnėja, o Šveicarija palaipsniui, per pamažu vykstantį
procesą, integruojama į NATO ir ES karines struktūras.
Siekiant išsaugoti neutralumą, kaip reikalaujama iniciatyvoje, jis turi būti įtvirtintas Konstitucijoje.
Šveicarijos gyventojai, atkreipkite dėmesį: jei norite, kad Šveicarija ir toliau išliktų suvereni ir neutrali,
rugsėjo 27 d. balsuokite „TAIP“ už neutralumo iniciatyvą.
Pasinaudokite „tiesioginės demokratijos“ teikiama galimybe, kuri be to galėtų tapti pavyzdžiu, o gal net ir signalu kitoms
Europos šalims, siekiant išsilaisvinti iš tarptautinio globojimo.
Dabar paklausykite keletą ištraukų iš Christopho Pflugerio ir Andreos Staubli kalbų, kurios taip
pat gali būti labai įdomios kitų šalių piliečiams:
Šveicarija šiuo metu pertvarkoma, ir tai daroma karinėmis priemonėmis.
Jei dabar integruosimės į ES kariniu požiūriu, vėliau dėl šių sutarčių su ES beveik nebereikės balsuoti.
Taigi neutralumas yra labai svarbus klausimas.
Kaip visi pastebėjote, neutralumas po truputį griaunamas – ir ne tik nuo Ukrainos karo, kai tai tapo akivaizdu visiems.
VBS arba ETH, veikdama VBS pavedimu, nuo 1992 m. atlieka apklausas, siekdama
išsiaiškinti, kiek mes esame linkę įstoti į NATO.
Tai tema, kuri jau daugiau nei 30 metų yra darbotvarkėje.
O dabar tikiuosi, kad visi tai pastebėjo, nors dauguma žingsnių buvo žengiami nepastebimai, biurokratiškai,
technokratiškai, ir didžioji dauguma to net nepastebėjo.
Tačiau čia kalbama apie labai svarbius dalykus, o problema ta, kad nevyksta sąžininga diskusija.
Kalba eina ne apie įstojimą į NATO, o apie miglotus saugumo sąvokų apibrėžimus, kuriuos, kaip
teigiama, galime užtikrinti tik su NATO arba ES pagalba.
Mes palaipsniui integruojamės į NATO ir ES karines struktūras.
Maždaug prieš pusantro mėnesio Ursula von der Leyen vidinėje kalboje, skirtoje ES ambasadoriams, sakė, kad
gynyba ir saugumas yra naujasis ES pagrindinis principas.
ES visiškai orientuojasi į karą.
O po kelių dienų mūsų užsienio reikalų ministras pasirašė bendradarbiavimo deklaraciją
su ES užsienio reikalų ministre Kaja Kallas.
Ši integracija į karinius aljansus vadinama bendradarbiavimu.
Tačiau mažos valstybės bendradarbiavimas su didele valstybe nėra bendradarbiavimas.
Tai prisitaikymas, o galiausiai – paklusimas.
O kariniai blokai čia nėra dėl taikos.
Jie nieko nedaro taikos labui, jie viską daro karo labui, o Šveicarija čia turėtų palaipsniui vis labiau įsitraukti.
Ką reiškia neutralumas?
Neutralumas reiškia, kad Šveicarija neprisijungia prie šių galios blokų.
Jau 175 metus esame neutralūs. Jau 175 metus gyvename taikoje.
Jau 175 metus neutralumas ir taika yra – reikia tai pasakyti – ir mūsų gerovės pagrindas.
O dabar visa tai atsiduria pavojuje.
175 metus buvome tarpininkai, o ne konflikto šalis.
O didžiausias, lemiamas ir svarbiausias neutralumo privalumas arba ypatinga savybė yra:
Kai patys priimame sprendimus, esame laisvi ir savarankiški.
Jei sprendimai priimami Briuselyje, Vašingtone ar bet kur kitur, kur yra įsikūrę galios centrai, tuomet mes atsisakome
savo suvereniteto, o tiesioginė demokratija nueina perniek.
Tačiau karas vyksta ne tik ginklais, bet ir informacija, baime bei psichologiniu spaudimu.
Be to, yra įdomus, vadinamasis „Pagrindinis dokumentas apie informacinę erdvę“, parengtas Gynybos departamento.
Apie 60 puslapių, knyga kupina NATO terminų ir joje aprašoma, kaip vykdomas kognityvinis karas.
– Ne prieš išorę, o prieš vidų, prieš mus pačius, prieš gyventojus, prieš piliečius, prieš suvereną.
O šis dokumentas – turiu jį parodyti – turi 25 užtušuotus puslapius.
Ten išvardytos priemonės, bendradarbiavimo struktūros, naujos pareigybės – viskas, ko reikia, kad būtų galima kontroliuoti
viešąją nuomonę Šveicarijoje ir užgniaužti tuos žmones, kurie pasisako už taiką ir neutralumą – ir todėl kelia grėsmę.
Ir ši strategija buvo sugalvota čia, šiame pastate (Federaliniame rūmuose, Šveicarijoje).
Tai karas prieš pačius save.
Todėl svarbu, kad rugsėjo arba lapkričio mėnesį balsuodami dėl neutralumo iniciatyvos, visomis jėgomis ją remtume.
Kalbama apie tai, kad amžinasis ginkluotas neutralitetas būtų įtvirtintas Konstitucijoje.
Dabar ji tokia nėra. Todėl ji modernizuojama, atnaujinama, sušvelninama ir pan.
Iniciatyva reikalauja: neprisijungti prie karinio aljanso.
Ji taip pat draudžia dalyvauti ekonominiuose karuose, kitaip tariant, taikyti sankcijas.
Sankcijos naudingos tik autoritariniams režimams.
Jos kenkia mums patiems ir lemia daugiau mirčių.
Šiuo klausimu buvo atliktas gana geras tyrimas apie šiuo metu vykstančius karus.
Taika nėra atsitiktinumas. Taikai reikalingas patikimumas.
Reikia tvirto konstitucinio pagrindo.
Reikia tvirto neutralumo.
Advokatė Andrea Staubli iš organizacijos „Aktionsbündnis freie Schweiz“ pasisako už Šveicarijos
gyventojų savarankiškumą sveikatos priežiūros srityje.
Ji atkreipia dėmesį į tai, kad federaliniu lygmeniu ketinama žymiai sugriežtinti Epidemijų įstatymą.
Tai taip pat susiję su tolesniu genų terapijos preparatų, įskaitant modRNA vakcinaciją, leidimu .
Ši vakcina buvo patvirtinta per koronaviruso pandemiją nesilaikant mokslinių standartų ir, kaip
dabar žinoma, sukėlė sunkius šalutinius poveikius.
Staubli reikalauja, kad visi privalomi skiepai būtų panaikinti tiek federaliniu, tiek kantonų lygmeniu.
Politikai turi nedelsiant paskelbti moratoriumą dėl vakcinų, pagrįstų morRNA
technologija, ir jį įgyvendinti be jokių kompromisų.
Toliau pateikiami keli ištraukos iš jos kalbos:
Mes dar puikiai prisimename, kaip 2020 m. sausio 30 d. Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) generalinis direktorius
paskelbė melagingą tarptautinio masto sveikatos krizę.
2020 m. vasario 28 d. Federalinė Taryba paklusniai paskelbė „ypatingąją padėtį“ pagal Epidemijų
įstatymą, o kovo 16 d. – net „neįprastąją padėtį“.
Ir jis be jokių dvejonių paskelbė mums karantiną.
Tai jau nebeturi daug bendro su savarankiškumu.
Taip mums paaiškino ir mūsų Federalinės Tarybos nariai Sommaruga bei Cassis: „Taip nurodo PSO.“
Federalinė Taryba, Federalinė visuomenės sveikatos tarnyba (BAG) ir kai kurios kantonai šiuo metu, remdamiesi tarptautiniais
reikalavimais, iš esmės pertvarko sveikatos politiką.
Federaliniu lygmeniu Epidemijų įstatymas yra smarkiai sugriežtinamas.
Pavyzdžiui, kalbant apie „ypatingą situaciją“, su kuria mums teko susidurti 2020 m. pavasarį.
Vaistų įstatyme aptariami vadinamieji „naujo tipo terapijų“ vaistai, sutrumpintai ATMP – įsiminkite šį terminą.
Pavyzdžiui, čia priskiriami genų terapijos preparatai, įskaitant mRNR vakciną, kuri teisingiau turėtų būti
vadinama modRNR ir iš tikrųjų nėra vakcina įprasta prasme.
Pasak Paulo Ehrlicho instituto, tai yra genetinė vakcina.
Jūs tikriausiai prisimenate šių metų pradžioje Sankt Galeno kantone kilusį pasipiktinimą.
Vyriausybė planuoja visiškai peržiūrėti kantono sveikatos apsaugos įstatymą ir ketina įvesti privalomą skiepijimą,
už kurio nesilaikymą bus skiriama bauda iki 20 000 frankų.
To nenori Sankt Galeno gyventojai, o kartu su jais – ir daugybė kitų Šveicarijos gyventojų.
Per labai trumpą laiką buvo pateikta apie 2 500 atsakymų į viešąsias konsultacijas.
Žmonės išėjo į gatves.
Atsižvelgdamas į tai, atsakingas vyriausybės narys SRF iš esmės pareiškė: jei tai būtų buvę žinoma, būtų elgiamasi kitaip
ir skiepų privalomumas nebūtų vadinamas „skiepų prievole“.
Tuo tarpu Ciuricho kantone, vykdant visapusišką Sveikatos apsaugos įstatymo peržiūrą, tokio pasipiktinimo nekilo, nors
Ciuriche nuo 2020 m. kovo mėn. galioja privalomas skiepijimas, už kurio nesilaikymą gresia bauda iki 50 000 frankų.
Keista, ar ne? Ar Ciuricho gyventojai šiuo atžvilgiu taip skiriasi nuo Sankt Galeno gyventojų?
To mes dar nežinome. Tačiau sužinojome štai ką: Ciuricho sveikatos apsaugos direkcija konsultacijų dokumentuose tiesiog
pamiršo įtraukti nuobaudos nuostatą, t. y. 50 000 frankų baudą.
Tai reiškia, kad tas, kas parengė konsultacijų dokumentą, tikrai nepateikė savo nuomonės dėl šios
baudžiamosios nuostatos, nes jos dokumentuose iš viso nebuvo.
Ar taip susidaro išsamus ir visapusiškas vaizdas?
Ar Sveikatos direkcija dabar žino, ką partijos, asociacijos ir gyventojai mano apie baudžiamąsias nuostatas ir baudos dydį?
Atrodo, kad už šį klausimą atsakinga vyriausybės narė mano, jog dėl to viešųjų konsultacijų kartoti nereikia.
Manome, kad taip negalima.
Todėl kreipiuosi į jus su prašymu, kad politika ir teisėkūra bet kuriuo metu užtikrintų ir gerbtų mūsų teisę
į savarankišką sprendimą sveikatos klausimais, ypač skiepų ir rRNA injekcijų atžvilgiu.
Todėl logiška, kad visi privalomo skiepijimo reikalavimai federaliniu ir kantonų lygmenimis
turi būti panaikinti arba išbraukti iš įstatymų.
Ir galiausiai, kad politikai nedelsdami paskelbtų moratoriumą dėl morRNA pagrįstų vakcinų ir jį be jokių kompromisų įgyvendintų.