Šveices kantonos Appenzell Innerrhoden un Glarus balsstiesīgie iedzīvotāji reizi gadā pulcējas uz „Landsgemeinde“.
Saskaņā ar senu Šveices tradīciju viņi pēc tam brīvā dabā, paceldami rokas, balso par likumiem.
Pēc šā parauga 2026. gada 23. maijā Bernes Bundesplatz laukumā jau otro reizi notika simboliska Šveices Landsgemeinde.
Pie Bernes vārtiem pulcējās no 500 līdz 700 dalībnieku, lai, kā tas ir ierasts „Landsgemeinden“ sanāksmēs,
balsotu par konkrētiem jautājumiem, piemēram, konstitūcijas un likumu projektiem vai aizdevumiem.
Tika apspriesti, cita starpā, šādi jautājumi:
„Šveices neitralitāte“ (saskaņā ar Konstitūcijas 173./185. pantu)
„Vakcinācijas kārtība federālajā līmenī un kantonos“ (saskaņā ar Konstitūcijas 10. pantu)
„Pamatlīgumi atšķirībā no Divpusējiem līgumiem III“ (saskaņā ar BV 2. pantu)
Nesaistošo balsojumu rezultāti tika nosūtīti ierakstītā vēstulē federālajam prezidentam, Nacionālās padomes
un Stāvu padomes priekšsēdētājiem, kā arī federālajam kanclierim, lai tie ar tiem iepazītos.
Organizatori atsaucas uz Šveices Federālās konstitūcijas 6. pantu:
Tajā teikts, ka katram cilvēkam ir jāuzņemas atbildība par sevi un pēc iespējas jāpalīdz risināt uzdevumus valstī un sabiedrībā.
Viņi vēlas vērst sabiedrības uzmanību uz to, ka politiķi bieži neņem vērā tautas gribu un pieņem lēmumus pēc savas patikas.
Tomēr Šveicei ir jāpaliek neatkarīgai un tā nedrīkst pakļauties tādām organizācijām kā ES, NATO un PVO.
Tie galu galā virzās uz vienotu pasaules valdību bez nacionālajām valstīm.
Arī pieci šā gada Landsgemeinde runātāji iestājās par šiem mērķiem:
Neitralitātes kustības „bene.swiss“ dibinātājs Kristofs Pflugers, organizācijas „Aktionsbündnis Freie Schweiz“ (saīsinājumā ABF
Schweiz) juriste Andrea Staubli un vēl trīs Šveices politiķi.
Kristofs Pfluger, Neitralitātes kustības līdzdibinātājs, savā runā stingri aizstāvēja neitralitātes iniciatīvu.
Šveices neitralitāte arvien vairāk tiek vājināta, un Šveice pakāpeniski, pakāpeniski tiek
iekļauta NATO un ES militārajās struktūrās.
Lai saglabātu neitralitāti, tā, kā prasīts iniciatīvā, ir jāiekļauj konstitūcijā.
Šveices iedzīvotāji, lūdzu, ņemiet vērā: ja vēlaties, lai Šveice arī turpmāk saglabātu savu suverenitāti un neitralitāti,
tad 27. septembrī balsojiet „JĀ” par neitralitātes iniciatīvu.
Izmantojiet „tiešās demokrātijas” sniegtās iespējas, kas turklāt varētu kalpot par paraugu un pat sūtīt signālu citām Eiropas
valstīm, lai atbrīvotos no starptautiskās aizbildniecības.
Tagad noklausieties dažus fragmentus no Kristofa Pflugera un Andrejas Staubli runām, kas varētu
būt ļoti interesanti arī citu valstu pilsoņiem:
Šveice pašlaik tiek pārveidota, un tas notiek militārā ceļā.
Ja mēs tagad militārā ziņā integrēsimies ES, tad vēlāk par šiem līgumiem ar ES mums vairs gandrīz nebūs jābalso.
Tātad neitralitāte ir ļoti svarīgs jautājums.
Kā jūs visi esat pamanījuši, neitralitāte tiek pakāpeniski likvidēta – nevis tikai kopš
kara Ukrainā, kad tas visiem kļuva acīmredzams.
VBS vai arī ETH pēc VBS pasūtījuma kopš 1992. gada ir veicis aptaujas, lai noskaidrotu, cik
lielā mērā mēs esam gatavi pievienoties NATO.
Šī ir tēma, kas jau vairāk nekā 30 gadus ir iekļauta darba kārtībā.
Un tagad es ceru, ka visi to ir pamanījuši, lai gan lielākā daļa soļu notika pakāpeniski,
birokrātiski, tehnokrātiski, un lielākā daļa to pat nepamanīja.
Taču uz spēles ir likts daudz, un problēma ir tā, ka par to netiek rīkota godīga diskusija.
Runa nav par pievienošanos NATO, bet gan par neskaidriem drošības jēdzieniem, kurus mēs it kā
varam nodrošināt tikai ar NATO vai ES palīdzību.
Mēs pakāpeniski tiekam iekļauti NATO un ES militārajās struktūrās.
Aptuveni pirms pusotra mēneša Ursula fon der Leiena iekšējā uzrunā ES vēstniekiem teica, ka
aizsardzība un drošība ir jaunais vadošais princips ES.
ES pilnībā orientējas uz karu.
Un dažas dienas vēlāk mūsu ārlietu ministrs parakstīja sadarbības deklarāciju ar ES ārlietu ministri Kaju Kallasu.
Šo integrāciju militārajās aliansēs dēvē par sadarbību.
Taču sadarbība starp mazu valsti un lielu valstu savienību nav īsta sadarbība.
Tas ir pielāgošanās, un galu galā – pakļaušanās.
Un militārie bloki šeit nav ieradušies, lai nodrošinātu mieru.
Viņi nedara neko miera labā, viņi dara visu kara labā, un Šveicei šeit pakāpeniski ir jāiesaistās arvien vairāk.
Kas ir neitralitāte?
Neitralitāte nozīmē, ka Šveice nepiedalās šajos varas blokos.
Jau 175 gadus mēs esam neitrāli. Jau 175 gadus mēs dzīvojam mierā.
Jau 175 gadus neitralitāte un miers ir pamats – tas ir jāatzīst – arī mūsu labklājībai.
Un tagad tas tiek likts uz spēles.
175 gadus mēs bijām starpnieki, nevis konflikta puse.
Un neitralitātes vislielākā, izšķirošā un svarīgākā priekšrocība vai īpašā iezīme ir:
Ja mēs paši pieņemam lēmumus, mēs esam brīvi un neatkarīgi.
Ja Briselē vai Vašingtonā, vai kur vien atrodas varas centri, ja lēmumi tiek pieņemti tur, tad mēs atsakāmies
no savas suverenitātes, un tiešā demokrātija ir pagalam.
Taču karš netiek vadīts tikai ar ieročiem — tas tiek vadīts arī ar informāciju, ar bailēm un psiholoģisko spiedienu.
Un tur ir interesants, tā sauktais „Pamatdokuments par informācijas telpu“, ko izdevusi Aizsardzības ministrija.
Aptuveni 60 lappuses, grāmata ir pilna ar NATO terminiem un tajā ir aprakstīts, kā tiek veikta kognitīvā kara vešana.
– Ne pret ārpasauli, bet pret iekšpusi, pret mums pašiem, pret iedzīvotājiem, pret pilsoņiem, pret suverēnu.
Un šim dokumentam – man tas ir jāparāda – ir 25 aizkrāsotas lappuses.
Tur ir uzskaitīti pasākumi, sadarbības struktūras, jaunie amati – viss, kas nepieciešams, lai kontrolētu viedokli
Šveicē un apklusinātu tos cilvēkus, kuri iestājas par mieru un neitralitāti – un tādējādi rada draudus.
Un šī stratēģija tika izstrādāta tieši šeit, šajā ēkā (Federālajā parlamentā, Šveicē).
Tas ir karš pret mums pašiem.
Tāpēc ir svarīgi, lai, balsojot par neitralitātes iniciatīvu septembrī vai novembrī,
mēs ar visu spēku atbalstītu šo iniciatīvu.
Runa ir par to, lai mūžīgā bruņotā neitralitāte tiktu iekļauta konstitūcijā.
Pašlaik tā tāda nav. Tāpēc to modernizē, atjaunina, mīkstina utt.
Iniciatīva prasa: nepievienoties militārajai aliansei.
Tā arī aizliedz iesaistīties ekonomiskajos karos, proti, sankcijās.
Sankcijas nāk par labu tikai autoritārajiem režīmiem.
Tās kaitē mums pašiem un izraisa vairāk nāves gadījumu.
Par šo tēmu tika veikts diezgan labs pētījums par pašlaik notiekošajiem kariem.
Miers nav nejaušība. Mieram ir vajadzīga uzticamība.
Tam ir nepieciešams stabils pamats konstitūcijā.
Ir nepieciešama stingra neitralitāte.
Advokāte Andrea Staubli no organizācijas „Aktionsbündnis freie Schweiz“ iestājas par Šveices
iedzīvotāju pašnoteikšanos veselības aprūpes jomā.
Viņa norāda, ka federālajā līmenī ir plānots ievērojami pastiprināt Epidemiju likumu.
Tas attiecas arī uz turpmāko ģenētiskās terapijas līdzekļu, tostarp modRNA vakcinācijas, reģistrāciju .
Šī zāle tika apstiprināta koronavīrusa pandēmijas laikā bez zinātniskiem standartiem un, kā
tagad ir zināms, izraisīja smagas blakusparādības.
Staubli prasa, lai visi vakcinācijas pienākumi tiktu atcelti gan federālajā, gan kantonu līmenī.
Politikai nekavējoties jāpieņem moratorijs attiecībā uz uz morRNA balstītajām vakcīnām un tas ir bez kompromisiem jāīsteno.
Turpinājumā jūs dzirdēsiet dažus fragmentus no viņas runas:
Mēs vēl labi atceramies, kā 2020. gada 30. janvārī PVO ģenerāldirektors pasludināja viltus, proti,
starptautiska mēroga veselības ārkārtas stāvokli.
Federālā padome 2020. gada 28. februārī pakļāvīgi izsludināja „īpašo stāvokli” saskaņā ar
Epidemiju likumu, bet 16. martā pat „ārkārtas stāvokli”.
Un viņš mūs bez vilcināšanās nosūtīja uz karantīnu.
Tam vairs nav daudz kopīga ar pašapziņu.
Tā mums to paskaidroja arī mūsu federālās padomes locekļi Sommaruga un Cassis: „Tā nosaka PVO.“
Federālā padome, Federālā sabiedrības veselības aģentūra (BAG) un arī daži kantoni pašlaik, pamatojoties uz starptautiskajām
vadlīnijām, veic veselības aprūpes politikas radikālu pārveidi.
Federālajā līmenī Epidemiju likums tiek ievērojami pastiprināts.
Piemēram, saistībā ar „īpašo situāciju”, ar kuru mums nācās saskarties 2020. gada pavasarī.
Zāļu likumā tiek apspriestas tā saucamās zāles „jauna veida terapijām”, saīsināti ATMP – iegaumējiet šo terminu.
Tostarp, piemēram, gēnu terapijas līdzekļi, tostarp mRNA vakcīnas, kuras pareizāk būtu saukt par modRNA
un kuras vispār nav vakcīnas tradicionālajā izpratnē.
Saskaņā ar Paula-Ehrliha institūta informāciju, šī ir ģenētiskā vakcīna.
Jūs noteikti atceraties to sašutumu, kas šā gada sākumā izcēlās Sanktgallenes kantonā.
Valdība plāno veikt kantona veselības aprūpes likuma pilnīgu pārskatīšanu un vēlas ieviest vakcinācijas
pienākumu, paredzot sodu līdz 20 000 frankiem par tā pārkāpšanu.
To nevēlas Sanktgallenes iedzīvotāji, un līdz ar viņiem arī ļoti daudzi citi cilvēki Šveicē.
Ļoti īsā laikā tika iesniegtas aptuveni 2 500 atbildes uz apspriešanu.
Cilvēki izgāja ielās.
Ņemot vērā šo situāciju, atbildīgais valdības loceklis SRF izteicās aptuveni šādi: ja to būtu zinājuši,
rīkotos citādi un vakcinācijas obligātumu nebūtu saukuši par „vakcinācijas pienākumu”.
Savukārt Cīrihes kantonā, veicot Veselības likuma pilnīgu pārskatīšanu, šāda sašutuma nebija, lai gan Cīrihē kopš
2020. gada marta ir spēkā vakcinācijas obligātums, par kura neievērošanu paredzēts naudas sods līdz 50 000 frankiem.
Dīvaini, vai ne? Vai Cīrihes iedzīvotāji šajā ziņā tik ļoti atšķiras no Sanktgallenes iedzīvotājiem?
To mēs vēl nezinām. Taču mēs esam noskaidrojuši, ka Cīrihes Veselības direkcija apspriešanas dokumentos vienkārši ir
aizmirsusi iekļaut sodu, proti, 50 000 franku naudas sodu.
Tas nozīmē, ka tas, kurš sastādīja apspriešanas dokumentu, noteikti nav izteicies par šo
sodu, jo tas vispār nebija iekļauts dokumentos.
Vai tādējādi rodas visaptverošs un pilnīgs priekšstats?
Vai Veselības pārvalde tagad zina, ko politiskās partijas, asociācijas un iedzīvotāji
domā par sodu noteikumiem un soda apmēru?
Acīmredzot atbildīgā valdības locekle uzskata, ka tādēļ sabiedriskā apspriešana nav jāatkārto.
Mēs uzskatām, ka tā nedrīkst būt.
Tāpēc es aicinu, lai politika un likumdošana jebkurā brīdī garantētu un ievērotu mūsu pašnoteikšanos veselības jautājumos,
jo īpaši attiecībā uz vakcinācijām un mRNA injekcijām.
Tādēļ ir loģiski, ka visi vakcinācijas pienākumi federālajā un kantonu līmenī ir jāatceļ vai jāizsvītro no likumiem.
Un visbeidzot, lai politiķi nekavējoties pieņemtu moratoriju attiecībā uz morRNA vakcīnām un to bez kompromisiem īstenotu.