V švicarskih kantonih Appenzell Innerrhoden in Glarus se volilno upravičeno prebivalstvo enkrat letno zbere na »Landsgemeinde«.
V skladu z dolgoletno švicarsko tradicijo nato pod prostim nebom z dvigom rok glasujejo o zakonih.
Po tem vzoru je 23. maja 2026 na Bundesplatzu v Bernu že drugič potekala simbolična švicarska Landsgemeinde.
Pred vrati Berna se je zbralo med 500 in 700 udeležencev, da bi, kot je običajno na »Landsgemeinden«, glasovali o konkretnih
zadevah, kot so ustavni in zakonodajni predlogi ali krediti.
Med drugim so razpravljali o naslednjih zadevah:
»Neutralnost Švice« (v skladu s členoma 173 in 185 Ustave)
»Sistem cepljenja na zvezni ravni in v kantonih« (v skladu s 10. členom Ustave)
„Okvirne pogodbe v nasprotju z Bilateralnimi sporazumi III“ (v skladu s členom 2 BV)
Rezultati nezavezujočih glasovanj so bili v vednost poslani s priporočenim pismom zvezni predsednik, predsednikoma
Nacionalnega sveta in Sveta kantonov ter zvezni kancler.
Organizatorji se sklicujejo na 6. člen Švicarske zvezne ustave:
Ta pravi, da mora vsak posameznik prevzeti odgovornost zase in po svojih močeh
prispevati k izpolnjevanju nalog v državi in družbi.
Želijo opozoriti prebivalstvo, da politiki pogosto ne upoštevajo volje ljudstva in samovoljno sprejemajo odločitve.
Švica pa naj ostane neodvisna in se ne podreja organizacijam, kot so EU, NATO in WHO.
Ti si na koncu prizadevajo za vzpostavitev enotne svetovne vlade brez nacionalnih držav.
Za te cilje so se zavzemali tudi pet govornikov na letošnji Landsgemeinde:
Ustanovitelj gibanja za nevtralnost »bene.swiss«, Christoph Pfluger, odvetnica iz »Aktionsbündnis Freie Schweiz«, skrajšano
ABF Schweiz, Andrea Staubli in še trije švicarski politiki.
Christoph Pfluger, sopobudnik gibanja za nevtralnost, se je v svojem govoru zavzel za pobudo za nevtralnost.
Švicarska nevtralnost se vedno bolj razvodenjuje, Švica pa se v postopnem procesu
postopoma vključuje v vojaške strukture NATA in EU.
Da bi ohranili nevtralnost, jo je treba, kot zahteva pobuda, vključiti v ustavo.
Pozor, švicarski volivci: če želite, da Švica ostane suverena in nevtralna, 27.
septembra glasujte z »DA« za pobudo o nevtralnosti.
Izkoristite priložnost »neposredne demokracije«, ki bi lahko imela tudi vzoren značaj, celo signalni učinek za
druge evropske države, da se osvobodite mednarodnega nadzora.
Poslušajte zdaj nekaj odlomkov iz govorov Christopha Pflugerja in Andreje Staubli, ki bi lahko
bili zelo zanimivi tudi za državljane drugih držav:
Švica se trenutno preoblikuje, in sicer na vojaški način.
Če se zdaj vojaško vključimo v EU, potem nam kasneje o teh sporazumih z EU skoraj ne bo več treba glasovati.
Neutralnost je torej zelo pomembna zadeva.
Kot ste vsi opazili, se nevtralnost postopoma razgrajuje – in to ne šele od vojne v Ukrajini, ko je to postalo očitno za vse.
VBS oziroma ETH je po naročilu VBS od leta 1992 izvajalo raziskave o tem, v kolikšni meri smo pripravljeni pristopiti k Natu.
To je tema, ki je že več kot 30 let na dnevnem redu.
In zdaj upam, da so to vsi opazili, čeprav so se večina ukrepov odvijala postopoma, na birokratski in
tehnokratski način, ne da bi to opazila velika večina.
Vendar gre za veliko stvar, problem pa je v tem, da o tem ne poteka iskrena razprava.
Tu ne gre za vstop v NATO, temveč za nejasne pojme varnosti, ki jih naj bi lahko imeli domnevno le v okviru NATO ali EU.
Postopoma se vključujemo v vojaške strukture NATA in EU.
Ursula von der Leyen je pred približno enim mesecem in pol v notranjem govoru pred veleposlaniki EU
dejala, da sta obramba in varnost novo vodilno načelo v EU.
EU se v celoti usmerja v vojno.
Nekaj dni kasneje je naš zunanji minister podpisal izjavo o sodelovanju z zunanjo ministrico EU, Kajo Kallas.
To vključevanje v vojaške zveze se imenuje sodelovanje.
Vendar sodelovanje majhne države z veliko državno strukturo ni pravo sodelovanje.
To je prilagajanje in je v končni fazi podreditev.
In vojaški bloki niso tukaj zaradi miru.
Ne storijo ničesar za mir, storijo vse za vojno, Švica pa naj bi se v to postopoma vse bolj vključevala.
Kaj pomeni nevtralnost?
Neutralnost pomeni, da Švica ne sodeluje v teh blokih moči.
Že 175 let smo nevtralni. Že 175 let živimo v miru.
Že 175 let sta nevtralnost in mir temelj – to je treba poudariti – tudi naše blaginje.
In zdaj je to ogroženo.
175 let smo bili posredniki in nismo bili stranka v sporu.
In največja, odločilna, pomembna prednost oziroma posebna lastnost nevtralnosti je:
Ko sami odločamo, smo svobodni in neodvisni.
Če se odločitve sprejemajo v Bruslju, Washingtonu ali kjerkoli drugje, kjer imajo centri moči svoje sedeže, potem s tem
izgubimo svojo suverenost in je z neposredno demokracijo konec.
Vendar se vojna ne vodi le z orožjem, ampak tudi z informacijami, s strahom in s psihološkim pritiskom.
In obstaja zanimiv, tako imenovani »osnovni dokument o informacijskem prostoru«, ki
ga je pripravilo Ministrstvo za obrambo.
Približno 60 strani, polna je izrazov iz sveta NATA in opisuje, kako se vodi kognitivno vojskovanje.
– Ne proti zunanjemu svetu, ampak proti notranjosti, proti nam, proti prebivalstvu, proti državljanom, proti suverenemu ljudstvu.
In ta dokument – moram ga pokazati – ima 25 zamazanih strani.
Tam so našteti ukrepi, strukture sodelovanja, nova delovna mesta – vse, kar je potrebno za nadzor javnega mnenja v
Švici in za utišanje tistih ljudi, ki zagovarjajo mir in nevtralnost – in zato predstavljajo nevarnost.
In ta strategija je bila zasnovana prav tukaj, v tej stavbi (Zvezna palača, Švica).
To je vojna proti nam samim.
Zato je pomembno, da se, ko bomo septembra ali novembra glasovali o pobudi za nevtralnost, z vsemi močmi zavzamemo zanjo.
Gre za to, da se trajna oborožena nevtralnost vključi v ustavo.
Trenutno pa ni taka. Zato jo posodabljajo, posodabljajo, omiljujejo itd.
Pobuda zahteva: da se ne pristopi k vojaškemu zavezništvu.
Prav tako prepoveduje sodelovanje v gospodarskih vojnah, torej v sankcijah.
Sankcije koristijo le avtoritarnim režimom.
Škodujejo nam in povzročajo več smrtnih žrtev.
O tem je bila opravljena precej dobra študija o vojnah, ki trenutno potekajo.
Mir ni naključje. Mir potrebuje verodostojnost.
Potrebna je trdna ustavna podlaga.
Potrebna je nevtralnost z hrbtenico.
Odvetnica Andrea Staubli iz organizacije »Aktionsbündnis freie Schweiz« se zavzema za samoodločanje
švicarskega prebivalstva na področju zdravstvenega varstva.
Poudarja, da naj bi se zakon o epidemijah na zvezni ravni znatno poostril.
To velja tudi v zvezi z nadaljnjim odobravanjem genetskih terapij, vključno s cepljenjem z modRNA .
Ta je bila med pandemijo koronavirusa odobrena brez upoštevanja znanstvenih standardov in je –
kot danes vemo – povzročila hude stranske učinke.
Staubli zahteva, da se vse obvezne cepljenja na zvezni in kantonski ravni odpravijo.
Politika mora nemudoma sprejeti moratorij na cepljenje z morRNA-osnovanimi cepivi in ga brezkompromisno izvajati.
V nadaljevanju boste slišali nekaj odlomkov iz njenega govora:
Še vedno se natančno spominjamo, kako je generalni direktor WHO 30. januarja 2020 razglasil lažno
zdravstveno izredno stanje mednarodnega obsega.
Zvezni svet je 28. februarja 2020 v pokornem duhu razglasil »izredne razmere« v skladu z Zakonom
o epidemijah, 16. marca pa celo »izredno stanje«.
In nas je brez obotavljanja poslal v lockdown.
To nima več veliko skupnega s suverenostjo.
Tako sta nam to pojasnila tudi naša zvezna svetnika Sommaruga in Cassis: »Tako predpisuje WHO.«
Zvezni svet, Zdravstveni urad in tudi nekateri kantoni trenutno na podlagi mednarodnih
smernic temeljito preoblikujejo zdravstveno politiko.
Na zvezni ravni se zakon o epidemijah močno zaostruje.
Na primer v zvezi z »izjemnimi razmerami«, s katerimi smo se spoznali spomladi 2020.
V Zakonu o zdravilih se razpravlja o tako imenovanih zdravilih za »novovrstne terapije«, skrajšano ATMP – zapomnite si ta izraz.
Mednje spadajo na primer zdravila za gensko terapijo, vključno s cepivom na osnovi mRNA, ki bi se pravilno moralo
imenovati modRNA in sploh ni cepivo v običajnem pomenu besede.
Po podatkih Inštituta Paula Ehrlicha gre pri tem za gensko cepivo.
Spomnite se razburjenja v kantonu St. Gallen na začetku tega leta.
Vlada načrtuje popolno prenovo kantonskega zakona o zdravstvu in želi uvesti obvezno cepljenje, pri čemer bo
za kršitev predvidena globa v višini do 20.000 frankov.
To si prebivalci St. Gallena ne želijo, prav tako pa tudi številni drugi ljudje v Švici.
V zelo kratkem času je bilo prejetih okoli 2.500 odgovorov na javno razpravo.
Ljudje so šli na ulice.
Pod vplivom tega je pristojni član vlade v pogovoru s SRF v bistvu izjavil: Če bi to vedeli, bi ravnali drugače in
obveznega cepljenja ne bi imenovali »obvezno cepljenje«.
V kantonu Zürich pa v okviru celovite revizije zakona o zdravstvu ni prišlo do takšnega ogorčenja, čeprav v
Zürichu od marca 2020 velja obvezno cepljenje, za katerega je predvidena globa do 50.000 frankov.
Čudno, kajne? Ali so prebivalci Züricha v tem pogledu res tako drugačni od prebivalcev St. Gallena?
Tega še ne vemo. Ugotovili pa smo naslednje: züriški urad za zdravje je v dokumentih za javno razpravo preprosto pozabil
na kazensko določbo, torej na globo v višini 50.000 frankov.
To pomeni, da tisti, ki je pripravil prispevek za javno razpravo, zagotovo ni podal mnenja o tej
kazenski določbi, saj ta sploh ni bila vključena v gradivo.
Ali se tako oblikuje celovita in popolna slika?
Ali zdravstvena direkcija zdaj ve, kaj menijo stranke, združenja in prebivalstvo o kazenski določbi in višini globe?
Zadevna članica vlade očitno meni, da zaradi tega ni treba ponoviti javnega posvetovanja.
Menimo, da to tako ne gre.
Zato vam predlagam, da morata politika in zakonodaja vedno zagotavljati in spoštovati našo samoodločbo v zdravstvenih
zadevah, zlasti pri cepljenjih in injekcijah z mRNA.
Da je zato logično, da je treba vse obveznosti cepljenja na zvezni in kantonski ravni odpraviti oziroma izbrisati iz zakonov.
In nazadnje, da politika nemudoma sprejme moratorij na cepiva na osnovi morRNA in ga brezkompromisno izvaja.