Maat ympäri maailmaa ovat vajoamassa velkoihin.
Saksassa valtionvelka oli vuoden 2025 lopussa 2 661 miljardia euroa, eli yli 2,6 biljoonaa euroa.
Euroalueella summa on yhteensä 14,5 biljoonaa euroa ja Yhdysvalloissa jopa 38,2 biljoonaa dollaria.
Kuten ohjelmassa ”Rothschildien salaliitto – Osa 1: Sota ihmiskuntaa vastaan” osoitettiin, tämän ongelman syy on siinä,
että vaikutusvaltaiset pankkiirisuvut ovat onnistuneet perustamaan yksityisesti hallinnoituja
keskuspankkeja lähes kaikkiin maailman maihin.
Tällä tavoin he anastivat itselleen oikeuden luoda rahaa tyhjästä, jotta voisivat sitten
lainata sitä korkoa ja korkoa korolle vastaan.
Tällöin yhdelläkään valtiolla ei tarvitsisi olla velkaa, sillä jokaisella valtiolla on perustavanlaatuinen
oikeus laskea liikkeeseen omaa rahaansa sen sijaan, että se lainaisi sitä korkoa vastaan.
Nämä korkokustannukset ovat myös yksi syy siihen, että vero- ja maksuvelvoitteet kasvavat
jatkuvasti, mistä tavallinen väestö kärsii.
Palauttamalla rahanluonnin suvereenien valtioiden käsiin ja myöntämällä korottomia lainoja kaikki hallitukset
voisivat siten säästää kansalaisiltaan kokonaan valtionvelan, korkojen sekä korkeiden verojen ja maksujen raskaan taakan.
Tämän todistavat muutamat menneisyydestä peräisin olevat erittäin onnistuneet esimerkit, jotka Etelä-Afrikan keskuspankin entinen
pääjohtaja Stephen Mitford Goodson on dokumentoinut kirjassaan ”Keskuspankkien historia ja ihmiskunnan orjuuttaminen”.
Esimerkki 1: Amerikan siirtokunnat
”Kun amerikkalaiset siirtokunnat olivat vielä Britannian hallinnassa, ne painoivat omaa paperirahaansa.”
Ensimmäinen siirtokunta, joka päätti ryhtyä tähän toimenpiteeseen, oli Massachusetts vuonna 1691.
Pennsylvania, New York, Delaware ja Maryland seurasivat pian perässä.
Tätä valuuttaa kutsuttiin nimellä ”colonial scripts” tai ”bills of credit”.
Se vapautti kyseiset siirtokunnat englantilaisten pankkien valvonnasta ja antoi niille mahdollisuuden hoitaa talouttaan itse
inflaatiosta vapaassa taloudessa, jossa verotusta oli vain vähän.
”Tätä siirtomaa-aikaa leimasivat jatkuva ja vakaa talouskasvu sekä kasvava vauraus.”
Tilanne sujui hyvin, kunnes Englannin keskuspankki rajoitti vuonna 1764 voimakkaasti amerikkalaisten siirtomaiden oikeutta laskea
liikkeeseen omaa valuuttaa, mikä johti talouden romahtamiseen.
Esimerkki 2: Pohjois-Dakotan valtionpankki
Yhdysvalloissa on yhä yksi osavaltio, jossa toimii julkinen osavaltion pankki, nimittäin Pohjois-Dakota.
Tämä juontaa juurensa vuoteen 1919, ” jolloin Yhdysvaltojen silloisiin 48 osavaltioon tarjottiin
mahdollisuus perustaa omat osavaltion pankkinsa.”
Pohjois-Dakota oli ainoa osavaltio, joka hyväksyi tämän tarjouksen, ja pankki on siitä lähtien auttanut
kiinteistörahoituksessa, myöntänyt lainoja uusille liiketoiminnoille ja antanut
maanviljelijöille lainoja vain 1 prosentin vuosikorolla.
Luottokriisejä tai luottokieltoja ei tunneta Pohjois-Dakotassa.
”Näin Pohjois-Dakota on noussut Yhdysvaltojen taloudellisesti terveimmäksi ja vauraimmaksi osavaltioksi.”
Esimerkki 3: Valtionpankki Venäjän keisarikunnassa
Vuonna 1860 Venäjän keisarikuntaan perustettiin valtionpankki.
”Se lyöi maan kolikot ja painoi setelit, säänteli rahaliikennettä sekä myönsi teollisuudelle ja kaupalle
lainoja alhaisilla koroilla liikepankkien välityksellä.”
Maatalouspankki myönsi lainoja niin alhaisilla koroilla, että niitä voitiin hyvällä syyllä kutsua käsittelymaksuiksi.
Tsaarin valtakunnan viimeisten 20 rauhanvuoden aikana, eli vuosina 1895–1914, bruttokansantuote
kasvoi keskimäärin kymmenen prosenttia vuodessa .
”Lopuksi on syytä mainita, että valtionpankin toiminta-aikana ei esiintynyt merkittävää
inflaatiota eikä merkittävää työttömyyttä.”
Yhteenveto:
Kaikissa näissä tapauksissa valtion omistamat pankit ovat siis toimineet erinomaisesti, johtaneet
voimakkaaseen talouskasvuun ilman merkittävää inflaatiota.
Ja ennen kaikkea valtionvelasta ja koroista ei aiheutunut minkäänlaista taakkaa.
Se oli kuitenkin suurille rahoituspiireille niin suuri piikki silmässä, että ne ryhtyivät torjumaan sitä
kaikkein rikollisimmilla ja korruptoituneimmilla keinoilla.
Kuten ohjelmissa ”Rothschildien salaliitto” (osa 1 ja osa 2) paljastettiin he ovat tähän mennessä poistaneet tieltä jokaisen
poliitikon, joka on ollut heidän suunnitelmiensa tiellä, ja ajaneet jokaisen maan sotaan niin kauan, kunnes heidän
yksityispankkinsa saivat oikeuden keskuspankkeina laskea liikkeeseen katteettomia seteleitä ja asettaa ne
hallituksen käyttöön korkoa ja korkoa korolle vastaan.
Jotta korot voitiin maksaa, kansalaisilta perittiin jatkuvasti veroja ja maksuja.
Tämän vuoksi kuuluisa taloustieteilijä William Cunningham (1849–1919) vertasi näiden englantilaisten
yksityispankkiirien toimintaa sieneen, joka imi maan koko vaurauden ja esti kaiken taloudellisen kehityksen.
Tämä johtaa väistämättä väestön köyhtymiseen.
Mutta juuri se on epäilemättä taustalla vaikuttavien tahojen tavoite.
Tämä käy selvästi ilmi Englannin keskuspankin pääjohtajan Norman Montagun puheesta, jonka hän piti vuonna 1924
Yhdysvaltain pankkiyhdistyksen (United States Bankers Association) tilaisuudessa New Yorkissa.
Norman Montagu oli aikansa vaikutusvaltaisin keskuspankin johtaja.
Englannin keskuspankin pääjohtajan tehtävänsä lisäksi hän oli mukana esimerkiksi Yhdysvaltain keskuspankin
(Fed) perustamisessa ja oli jopa yksi Kansainvälisen maksuliikennepankin (BIS) perustajista.
Kaikki nämä ovat korkean tason vapaamuurarien hallitsemia rahoitusalan keskeisiä
solmukohtia, joita Rothschildit hallitsevat.
Hän sanoi tuolloin: ”Pääoman on puolustettava itseään kaikin mahdollisin keinoin, sekä
pankkien yhteistoiminnan että lainsäädännön avulla.”
Velat on perittävä, ja asuntolainat on irtisanottava mahdollisimman pian.
Kun tavalliset ihmiset menettävät kotinsa tuomioistuimen päätöksen seurauksena, heistä tulee alistuvaisempia ja he antavat
helpommin hallituksen vahvan käden ohjata itseään, sillä hallitus toimii johtavien
rahoittajien keskuudessa vaurauden keskusvoimana.
”Nämä totuudet ovat hyvin tiedossa tärkeimpien miestemme keskuudessa, jotka ovat nyt
aikeissa luoda imperialismin hallitakseen maailmaa ”
Hänen mukaansa väestön tarkoituksellinen köyhdyttäminen on siis suurrahoituksen keino, jolla
ihmiskuntaa pyritään saamaan tottelevaiseksi.
Kunkin maan hallitukset toimivat tässä yhteydessä vain sen välineinä sen matkalla maailmanherruuteen.
Tämän mahdollisti pankkiirien luoma keskuspankki- ja velkarahajärjestelmä, jonka vuoksi lähes kaikki hallitukset ovat
joutuneet ylivelkaantumisen ja täydellisen riippuvuuden loukkuun.
Jotta voitaisiin vapautua tästä suurrahoituksen hallintajärjestelmästä, tarvitaan
finanssipolitiikkaa, joka noudattaa edellä mainittujen Yhdysvaltojen ja Tsaarinvaltakunnan esimerkkien mallia.
Se osoittaa, että oikeudenmukainen rahoitusjärjestelmä ei ole pelkkä utopia, vaan se toimii hyvin myös käytännössä.
Mutta siihen tarvitaan sisäpiiriläisiä ja rohkeita ilmiantajia, kuten Stephen Mitford Goodson, joilla on
rohkeutta nousta esiin ja tuoda epäoikeudenmukaisuus esiin.
Vain näin muutos voi tapahtua ja se myös tapahtuu!