La nivel mondial, statele se afundă în datorii.
În Germania, datoria publică a ajuns la sfârșitul anului 2025 la 2.661 miliarde de euro, adică peste 2,6 trilioane de euro.
În zona euro, suma totală se ridică la 14,5 trilioane de euro, iar în SUA ajunge chiar la 38,2 trilioane de dolari.
Așa cum s-a arătat în emisiunea „Conspirația Rothschild – Partea 1: Războiul împotriva umanității” , cauza acestei probleme rezidă
în faptul că familiile puternice de bancheri au reușit să instaureze bănci centrale controlate
de sectorul privat în aproape toate țările lumii.
În acest fel, și-au însușit dreptul de a crea bani din nimic, pentru a-i împrumuta apoi
în schimbul unor dobânzi și dobânzi compuse.
În acest context, niciun stat nu ar trebui să aibă datorii, deoarece fiecare stat are dreptul
fundamental de a-și emite propria monedă, în loc să o împrumute în schimbul plății unor dobânzi.
Aceste costuri cu dobânzile reprezintă, de asemenea, unul dintre motivele pentru care povara fiscală și contribuțiile sunt
în continuă creștere, ceea ce afectează populația obișnuită.
Prin readucerea creării de bani în mâinile statelor suverane și acordarea de împrumuturi fără dobândă, toate guvernele ar putea,
prin urmare, să-și scutească complet cetățenii de povara grea a datoriilor publice, a
dobânzilor și a impozitelor și taxelor ridicate.
Acest lucru este demonstrat de câteva exemple de mare succes din trecut, pe care Stephen Mitford Goodson, fostul director al
Băncii Centrale a Africii de Sud, le-a documentat în cartea sa „Istoria băncilor centrale și a aservirii umanității”.
Exemplul 1: Coloniile americane
„Pe vremea când se aflau încă sub stăpânirea britanică, coloniile americane își tipăreau propriile bancnote.”
Prima colonie care a decis să facă acest pas a fost Massachusetts, în anul 1691.
Pennsylvania, New York, Delaware și Maryland au urmat curând.
Această monedă era denumită „colonial scripts” sau „bills of credit”.
Aceasta a eliberat coloniile respective de sub controlul băncilor engleze și le-a permis să-și gestioneze singure finanțele într-o
economie fără inflație, în care se percepeau impozite reduse.
„O creștere economică constantă și stabilă, precum și o prosperitate tot mai mare au fost
caracteristicile acestei perioade coloniale.”
Situația a mers bine până când, în anul 1764, Banca Angliei a restricționat foarte puternic dreptul coloniilor americane de
a emite propria monedă, provocând astfel un colaps economic.
Exemplul 2: Banca de Stat din Dakota de Nord
În Statele Unite, într-un singur stat există încă o bancă de stat aflată în proprietate publică, și anume în Dakota de Nord.
Acest lucru datează din anul 1919, „ când celor 48 de state ale SUA de la acea vreme li s-a oferit
posibilitatea de a-și înființa propriile bănci de stat.
Dakota de Nord a fost singurul stat care a acceptat această ofertă, iar de atunci banca oferă sprijin în finanțarea
achizițiilor imobiliare, acordă împrumuturi pentru noi inițiative antreprenoriale și acordă credite
fermierilor la o rată a dobânzii de doar 1 % pe an.
Crizele sau restricțiile de credit sunt necunoscute în Dakota de Nord.
„Astfel, Dakota de Nord a devenit cel mai stabil din punct de vedere financiar și cel mai prosper stat din SUA.”
Exemplul 3: Banca de Stat din Imperiul Rus al țarilor
În anul 1860 a fost înființată o bancă de stat în Imperiul Rus.
„A bătut monedele și a tipărit bancnotele naționale, a reglementat circulația monetară și a acordat
industriei și comerțului împrumuturi la dobânzi scăzute prin intermediul băncilor comerciale.”
Banca Agricolă de Stat acorda împrumuturi la dobânzi atât de mici, încât le-ar fi putut
numi fără ezitare „comisioane de procesare”.
În ultimii 20 de ani de pace ai Imperiului Rus, adică între 1895 și 1914, produsul național
brut a crescut, în medie, cu zece la sută pe an .
„În concluzie, în această perioadă a băncii de stat nu s-a înregistrat nici o inflație
semnificativă, nici o rată a șomajului semnificativă.”
Concluzie:
În toate aceste cazuri, băncile de stat au funcționat, așadar, excelent, au condus la o creștere
economică semnificativă și asta fără o inflație majoră.
Și, mai presus de toate, nu exista nicio povară reprezentată de datoria publică și dobânzile aferente.
Totuși, acest lucru a reprezentat o adevărată piatră de încercare pentru lumea finanțelor, care a luptat
împotriva lui prin cele mai criminale și corupte manevre.
Așa cum s-a dezvăluit în emisiunile „Conspirația Rothschild”, partea 1 și partea 2, până în prezent, au eliminat fiecare
politician care le stătea în calea planurilor lor și au cufundat fiecare țară în război până când băncile lor private au obținut
dreptul de a emite, în calitate de bănci centrale, bancnote fără acoperire și de a le pune la dispoziția
guvernului în schimbul plății de dobânzi și dobânzi compuse.
Pentru a putea plăti dobânzile, populația a fost mereu obligată să plătească impozite și taxe.
De aceea, renumitul economist William Cunningham (1849–1919) a comparat activitatea acestor bancheri privați din
Anglia cu un burete care absorbea întreaga bogăție a țării și împiedica orice dezvoltare economică.
Astfel, se ajunge inevitabil la sărăcirea populației.
Dar tocmai acesta este, fără îndoială, unul dintre obiectivele celor care trag sforile din culise.
Acest lucru reiese clar din discursul lui Norman Montagu, guvernatorul Băncii Angliei, pe care l-a ținut în 1924 în
fața Asociației Băncilor din Statele Unite, la New York.
Norman Montagu a fost cel mai influent guvernator de bancă centrală al epocii sale.
Pe lângă funcția sa de guvernator al Băncii Angliei, el a participat, de exemplu, la înființarea Băncii Centrale a Statelor
Unite (Fed) și a fost chiar unul dintre părinții fondatori ai Băncii pentru Reglementări Internaționale de Plăți (BRI).
Toate acestea sunt centre de putere ale înaltelor cercuri masonice din lumea finanțelor, dominate de familia Rothschild.
El a spus atunci: „Capitalul trebuie să se apere singur prin orice mijloace posibile, atât prin acțiuni
comune ale băncilor, cât și prin intermediul legislației.”
Datoriile trebuie recuperate, iar ipotecile trebuie reziliate cât mai repede posibil.
Dacă oamenii de rând își pierd locuința în urma unei hotărâri judecătorești, vor deveni mai supuși și se vor lăsa mai ușor
conduși de mâna puternică a guvernului, care acționează ca o putere centrală a bogăției în rândul finanțiștilor de vârf.
„Aceste adevăruri sunt bine cunoscute de cei mai importanți oameni ai noștri, care sunt pe cale
să creeze un imperialism pentru a guverna lumea ”
Potrivit spuselor sale, sărăcirea deliberată a populației este, așadar, un instrument al
marilor finanțe pentru a face omenirea docilă.
Guvernele respective nu fac decât să servească drept instrumente ale acestuia în drumul său spre dominația mondială.
Acest lucru a fost posibil datorită sistemului băncilor centrale și al monedei bazate pe datorii, instituit de
„banksterii”, prin care aproape toate guvernele sunt prinse în capcana supraîndatorării și a dependenței totale.
Pentru a ne elibera de acest sistem de dominație al marilor finanțe, este nevoie de o politică financiară după
modelul exemplelor menționate din SUA și din Imperiul Rus.
Acest lucru dovedește că un sistem financiar echitabil nu este doar o utopie, ci funcționează cu adevărat în practică.
Dar pentru asta este nevoie de persoane din interior și de denunțători curajoși, precum Stephen Mitford Goodson,
care au curajul să ia atitudine și să denunțe nedreptatea.
Numai așa poate avea loc și va avea loc o schimbare!