В Украйна процесът на набиране на лица, подлежащи на военна служба, не протича толкова гладко, колкото би
било необходимо, за да се запълнят постоянно възникващите пропуски на фронта срещу Русия.
Новинарската платформа „Antispiegel“ съобщи на 11 юли 2026 г.:
„Според украинската полиция броят на нападенията срещу центрове за набиране на новобранци е
нараснал от 38 през 2023 г. до 341 през 2025 г.“
Възникват безредици и при издирването и събирането на подлежащите на военна служба от служителите на властите.
Според интернет списанието „multipolar“ на 8 юли 2026 г. в Лвов, Украйна, около 200 местни жители са се опитали да
попречат на принудителната мобилизация на 30-годишен мъж.
Според очевидци вербовчиците преди това са пребили един цивилен и са го натъпкали в микробус на ведомството.
След това съседите се събраха, за да помогнат на мъжа.
Служителите на регионалния център за набиране на кадри (TZK) бяха обградени на улицата, подложени на физическо
нападение, а автомобилите на ведомството бяха унищожени.
Съобщава се, че са били произведени изстрели и че няколко души са били ранени.
Президентът Зеленски и регионалните власти осъждат поведението на местните жители и заплашват с последствия.
Това е съобщението на „multipolar“ относно състоянието на процесите по набиране на кадри в Украйна.
Новинарската платформа „Antispiegel“ допълва на 11 юли 2026 г.:
„Но безредиците в Лемберг са само най-новият епизод от поредица ескалиращи протести.
Само от началото на лятото бяха съобщени толкова много случаи на насилие от страна на вербовчици, че описанието им би
се равнявало на кратък роман. Кратък, но много драматичен.
Служителите арестуват всеки, до когото успеят да се доберат: бащи, отглеждащи децата си сами, или, напротив, бащи с
много деца, шофьори, оператори на комбайни, земеделци, ветерани, чужденци, наркозависими и дори хора с увреждания.
Дори кучетата, които се разхождат на повод, не ги спират.
При принудителната мобилизация те не се спират пред нищо:
Те душат, пребиват хора, връзват ги и ги измъчват, пробиват гуми.
Отчаяни граждани все по-често прибягват до оръжие и импровизирани средства в борбата си срещу военните комисариати.
„Хрониката на този конфликт е ужасяваща със своята бруталност.“
За съжаление, както често се случва, това е последица от дългогодишното и непрекъснато потискане
на цивилното население, както се случва в Украйна.
Водещите медии обикновено не отразяват това.
Населението не се чувства нито разбрано, нито чуто.
В момент на екзистенциална беда на по-голямата част от хората не им се отдава да запазят хладнокръвие като
най-важен принцип в такава ситуация, въпреки че всъщност всеки знае, че с насилие не се решават проблеми.
И най-малко поради натрупани в разгара на емоциите чувства.
Тогава, за съжаление, се случват неща, за които по-късно човек съжалява горчиво, като
например тези безредици, които „Антишпигел“ изброява:
„На 10 юни в района на Ровно шофьор на трактор се блъсна в автомобил на военния
комисариат и счупи ръката на един от служителите.“
На 12 юни жители на Криви Рог нападнаха с лопата автобус на военните комисари и успяха да
освободят един насилствено мобилизиран мъж.
На 15 юни в региона на Ровно отново беше използвана лопата, когато един мъж защити съседа си от служители на военния комисариат.
На 18 юни в село Летичив, област Хмелницки, мъж откри стрелба с автомат по сградата на военния комисариат.
На 22 юни в Харков един мъж се съпротивляваше на служители на военния комисариат, въоръжен с
пистолет, заслепяващи гранати и нож, след което избяга.
На 26 юни в Харкев един мъж уби с нож служител на военния комисариат.
На 28 юни жители на Запорожие освободиха един мъж, като използваха спрей с пипер.
На 30 юни в Одеса една жена намушка със нож служител на военния комисариат, когато той се
опита да мобилизира насилствено нейния приятел.
Списъкът може да продължи.“
Възможно ли е тази ситуация в Украйна, наподобяваща гражданска война, да е мрачно предзнаменование за това, което предстои на
ЕС, и по-специално на Германия, ако вместо последователни усилия за мир и деескалация продължи да се следва курс към война?
Военен курс, който голяма част от населението изобщо не желае?
Но щом Законът за укрепване на резервите (ResStG) бъде приет от Бундестага и вследствие на това резервистите започнат да бъдат
систематично мобилизирани, примката на войната ще се е стегнала до такава степен, че никой
няма да може да се измъкне от нея толкова бързо.
Ето защо отново отправяме призива: Който иска да сложи край на тази войнолюбива политика, нека издигне гласа си СЕГА!
Сега е важно да изразим недвусмислено пред нашите депутати в Бундестага чрез писма и разговори: „Не искаме война!“
И: Необходимо е не само категорично „Не!“ на Закона за укрепване на резервите, но и решително
„Не!“ на всяка друга форма на подготовка за война.
Стани и ти част от това движение за мир!