Na Ukrajině neprobíhá proces náboru osob způsobilých k vojenské službě tak hladce, jak by bylo zapotřebí k
zaplnění neustále vznikajících mezer na frontě proti Rusku.
Zpravodajská platforma Antispiegel uvedla 11. července 2026:
„Podle ukrajinské policie vzrostl počet útoků na náborová centra z 38 v roce 2023 na 341 v roce 2025.“
K nepokojům dochází také při vyhledávání a shromažďování branců ze strany úředníků.
Podle internetového časopisu „multipolar“ se 8. července 2026 v Lvově na Ukrajině snažilo přibližně 200
místních obyvatel zabránit nucenému odvodu třicetiletého muže.
Podle očitých svědků měli náboráři předtím zmlátit jednoho civilistu a vtlačit ho do minibusu úřadu.
Na to se shromáždili místní obyvatelé, aby mu pomohli.
Zaměstnanci regionálního náborového centra (TZK) byli při tom na ulici obklíčeni, fyzicky napadeni a vozy úřadu byly zničeny.
Zazněly prý i výstřely a několik lidí bylo zraněno.
Prezident Zelenskyj a regionální úřady odsuzují chování místních obyvatel a vyhrožují jim důsledky.
Tolik k zprávě společnosti multipolar o stavu náborových procesů na Ukrajině.
Zpravodajská platforma Antispiegel doplňuje dne 11. července 2026:
„Nepokoje v Lvově jsou však pouze nejnovější epizodou řady eskalujících protestů.
Jen od začátku léta bylo nahlášeno tolik případů napadení ze strany náborářů, že jejich popis by se dal
přirovnat k krátkému románu. Krátkému, ale velmi dramatickému.
Úředníci zatýkají každého, koho se jim podaří dostat do rukou: otce vychovávající děti sami, nebo naopak otce s velkým počtem
dětí, řidiče, obsluhu kombajnů, zemědělce, veterány, cizince, drogově závislé a dokonce i osoby se zdravotním postižením.
Nezastaví je ani psi, které někdo venčí.
Při nucené mobilizaci se nezdráhají použít jakoukoli metodu:
Škrtí, mlátí lidi, svazují je a mučí, propichují pneumatiky.
Zoufalí občané se proti vojenským komisariátům stále častěji uchylují k použití zbraní a improvizovaných prostředků.
„Záznamy o tomto střetu jsou svou brutalitou děsivé.“
To je bohužel, jak to bývá často, důsledkem dlouholetého a neustálého útlaku civilního
obyvatelstva, k němuž dochází například na Ukrajině.
Hlavní média se tímto tématem zpravidla nezabývají.
Obyvatelstvo se necítí ani pochopené, ani vyslyšené.
V situaci existenční tísně se pak naprosté většině lidí nedaří zachovat rozvahu jako nejvyšší prioritu daného okamžiku,
ačkoli vlastně každý ví, že násilím se problémy nevyřeší.
A už vůbec ne z důvodu nahromaděných, bouřlivých emocí.
Pak se bohužel stávají věci, kterých člověk později hořce lituje, jako například tyto výtržnosti, které uvádí Antispiegel:
„10. června v oblasti Rovna narazil řidič traktoru do vozidla vojenského komisařství a zlomil jednomu zaměstnanci ruku.“
12. června zaútočili obyvatelé Kryvého Rogu lopatou na autobus vojenských komisařů a podařilo se jim
osvobodit muže, který byl násilně odveden do armády.
15. června se v regionu Równe opět použila lopata, když jeden muž bránil svého souseda před zaměstnanci vojenského komisařství.
18. června zahájil muž ve vesnici Letyčiv v Chmelnycké oblasti palbu z útočné pušky na budovu vojenského komisařství.
22. června se v Charkově jeden muž bránil proti zaměstnancům vojenského komisařství pomocí
pistole, oslepujících granátů a nože a poté uprchl.
26. června zabil v Charkewě muž nožem zaměstnance vojenského komisařství.
28. června osvobodili obyvatelé Zaporožje jednoho muže za použití pepřového spreje.
30. června v Oděse žena ubodala zaměstnance vojenského komisařství, když se tento
pokoušel násilím odvést jejího přítele do armády.
„Tento seznam by se dal ještě pokračovat.“
Jsou tyto poměry připomínající občanskou válku na Ukrajině možná temným předzvěstí toho, jaké nepokoje čekají i EU, a
zejména Německo, pokud se místo důsledných snah o mír a uklidnění situace bude i nadále sledovat válečný kurz?
Válečný kurz, který velká část obyvatelstva vůbec nechce?
Jakmile však Spolkový sněm schválí zákon o posílení záloh (ResStG) a následně budou záložníci důsledně povoláváni, válečná
smyčka se utáhne natolik, že se z ní nikdo tak rychle nedostane.
Proto ještě jednou vyzýváme: Kdo chce tomuto válečnému štvaní učinit přítrž, ať se ozve PRÁVĚ TEĎ!
Nyní je třeba našim poslancům Spolkového sněmu prostřednictvím dopisů a v rozhovorech jednoznačně dát najevo: „Nechceme válku!“
A navíc: Je třeba nejen jasně říci „Ne!“ zákonu o posílení záloh, ale také rozhodně říci
„Ne!“ jakékoli další formě příprav na válku.
Staň se i ty součástí tohoto mírového hnutí!