Ukrajnában a hadkötelesek toborzási folyamata nem zajlik olyan zökkenőmentesen, ahogyan az szükséges lenne az Oroszország
elleni fronton folyamatosan keletkező hiányok pótlásához.
Az Antispiegel hírportál 2026. július 11-én a következőkről számolt be:
„Az ukrán rendőrség szerint a toborzó központok ellen elkövetett támadások száma a 2023-as 38-ról 2025-re 341-re emelkedett.”
A hatósági alkalmazottak által végzett behívottak felkutatása és összegyűjtése során is zavargásokra kerül sor.
A „multipolar” című internetes magazin szerint 2026. július 8-án Lembergben (Ukrajna) körülbelül 200 helyi lakos
akarta megakadályozni egy 30 éves férfi kényszerbesorozását.
Szemtanúk szerint a toborzók előzőleg megverték egy civil személyt, majd a hatóság kisbuszába kényszerítették.
Ezt követően a környékbeli lakosok összegyűltek, hogy segítsenek a férfinak.
A regionális toborzóközpont (TZK) alkalmazottait eközben az utcán bekerítették, fizikailag
bántalmazták, és a hatóság járműveit megrongálták.
Lövéseket is hallottak, és több ember megsérült.
Zelenszkij elnök és a regionális hatóságok elítélik a lakosok viselkedését, és következményekkel fenyegetnek.
Ennyit a multipolar beszámolójáról az ukrajnai toborzási folyamatok helyzetéről.
Az Antispiegel hírportál 2026. július 11-én kiegészíti:
„A lembergi zavargások azonban csupán a fokozódó tiltakozások sorozatának legújabb epizódja.
Csak a nyár eleje óta olyan sok, toborzók által elkövetett támadást jelentettek be, hogy azok leírása egy rövid
regénynek felelne meg. Egy rövid, de nagyon drámai regénynek.
A tisztviselők mindenkit letartóztatnak, akit csak el tudnak érni: egyedülálló apákat, vagy éppen ellenkezőleg, sokgyermekes
apákat, sofőröket, kombájnvezetőket, parasztokat, veteránokat, külföldieket, kábítószer-függőket, sőt még fogyatékkal élőket is.
Még a sétáltatott kutyák sem állítják meg őket.
A kényszeres mozgósítás során semmilyen módszertől sem riadnak vissza:
Fojtogatnak, megverik az embereket, megkötözik és megkínozzák őket, felvágják a gumiabroncsokat.
A kétségbeesett polgárok egyre gyakrabban nyúlnak fegyverekhez és rögtönzött eszközökhöz a katonai biztosságok ellen.
„Ez a konfliktus krónikája brutális jellegével megrázó.”
Ez sajnos – mint oly gyakran – a civil lakosság évek óta tartó és folyamatos elnyomásának
következménye, ahogyan az Ukrajnában is történik.
A vezető médiumok általában nem foglalkoznak ezzel a témával.
A lakosság úgy érzi, hogy nem értik meg és nem is hallgatják meg.
Exisztenciális válsághelyzetben a többségnek nem sikerül megőriznie a higgadtságot, mint a pillanat
legfontosabb szabályát, pedig valójában mindenki tudja, hogy erőszakkal nem lehet megoldani a problémákat.
Főleg nem heves, felgyülemlett érzelmek hatására.
Aztán sajnos olyan dolgok történnek, amelyeket később keserűen megbánunk, mint például azok a
zavargások, amelyeket az Antispiegel felsorol:
„Június 10-én a Rowno térségében egy traktorvezető nekiment a katonai biztosság egyik
járművének, és eltörte egy alkalmazott karját.”
Június 12-én Krivij Rog lakói lapáttal támadtak a katonai biztosok buszára, és sikerült
kiszabadítaniuk egy kényszerrel besorozott férfit.
Június 15-én a Rovno régióban ismét lapátot használtak, amikor egy férfi a katonai
biztosság alkalmazottai elől megvédte szomszédját.
Június 18-án egy férfi a Hmelnyickij régióban található Letycsiv faluban gépkarabéllyal
tüzet nyitott a katonai biztosság épületére.
Június 22-én Harkovban egy férfi pisztollyal, vakítógránátokkal és késsel támadt a
katonai biztosság alkalmazottaira, majd elmenekült.
Június 26-án egy férfi Harkivban késsel megölt egy katonai biztosság alkalmazottját.
Június 28-án Szaporosje lakói paprika-spray segítségével kiszabadítottak egy férfit.
Június 30-án Odesszában egy nő leszúrta a katonai biztosság egyik alkalmazottját, amikor az
megpróbálta erőszakkal besorozni a nő barátját.
„A lista még folytatható lenne.”
Lehet, hogy ezek az ukrajnai polgárháborús jellegű események sötét előjelek arra, hogy milyen zűrzavar vár az EU-ra, és
különösen Németországra, ha a következetes békefenntartó erőfeszítések és a feszültségcsökkentés
helyett továbbra is a háborús pályát választják?
Egy háborús irányvonal, amelyet a lakosság nagy része egyáltalán nem akar?
De ha egyszer a tartalékosok megerősítéséről szóló törvényt (ResStG) a Bundestag elfogadja, és ennek nyomán következetesen
behívják a tartalékosokat, a háború hurokja annyira összehúzódik, hogy innen senki sem jut ki olyan gyorsan.
Ezért ismét felhívás: aki véget akar vetni ennek a háborúpártolásnak, az emelje fel a hangját MOST!
Most levelekben és beszélgetések során egyértelműen világossá kell tennünk a szövetségi
parlamenti képviselőink számára: „Nem akarunk háborút!”
És: Nemcsak a tartalékosok létszámának növeléséről szóló törvényre kell határozott „nemet!”
mondani, hanem minden további háborús előkészületre is.
Csatlakozz te is ehhez a békemozgalomhoz!