V Ukrajini proces nabora vojaško sposobnih oseb ne poteka tako gladko, kot bi bilo potrebno za zapolnitev
nenehno nastajajočih vrzeli na fronti proti Rusiji.
Novičarska platforma Antispiegel je 11. julija 2026 poročala:
»Po podatkih ukrajinske policije se je število napadov na centre za nabiranje vojakov
povečalo s 38 v letu 2023 na 341 v letu 2025.«
Do nemirov prihaja tudi med iskanjem in zbiranjem vojaških obvezancev s strani uslužbencev organov.
Po navedbah spletne revije »multipolar« je 8. julija 2026 v Lvovu v Ukrajini približno 200 lokalnih prebivalcev
poskušalo preprečiti prisilno mobilizacijo 30-letnika.
Po navedbah očividcev naj bi rekruterji pred tem pretepli civilista in ga potisnili v minibus te službe.
Nato so se zbrali sosedje, da bi moškemu pomagali.
Zaposleni v regionalnem centru za zaposlovanje (TZK) so bili na ulici obkroženi, fizično
napadeni, avtomobili te ustanove pa so bili uničeni.
Prav tako naj bi padli streli, več ljudi naj bi bilo ranjenih.
Predsednik Selenski in regionalne oblasti obsojajo ravnanje prebivalcev in grozijo s posledicami.
To je poročilo agencije »multipolar« o stanju na področju postopkov rekrutiranja v Ukrajini.
Novičarska platforma Antispiegel je 11. julija 2026 dodala:
»Vendar so nemiri v Lvovu le najnovejši dogodek v nizu vse bolj ostrih protestov. «
Samo od začetka poletja je bilo prijavljenih toliko napadov s strani rekruterjev, da bi njihov opis
lahko bil kot kratek roman. Kratek, a zelo dramatičen.
Uradniki aretirajo vsakogar, do katerega lahko pridejo: samohranilce, pa tudi očete z več otroki,
voznike, voznike kombajnov, kmete, veterane, tujce, odvisnike od drog in celo invalide.
Niti psi, ki jih vodijo na sprehod, jih ne ustavijo.
Pri prisilni mobilizaciji se ne ustavijo pred nobeno metodo:
Dušijo, pretepajo ljudi, jih zvezujejo in mučijo, razrežejo pnevmatike.
Obupani državljani se proti vojaškim komisariatom vedno pogosteje zatekajo k orožju in improviziranim sredstvom.
»Zgodovina tega spora je zaradi svoje brutalnosti pretresljiva.«
To je žal, kot se pogosto zgodi, posledica dolgoletnega in neprekinjenega zatiranja civilnega
prebivalstva, tako kot se to dogaja v Ukrajini.
Glavni mediji o tem praviloma ne poročajo.
Prebivalstvo se ne počuti niti razumljeno niti slišano.
V eksistencialni stiski večini ljudi ne uspe ohraniti treznosti kot najpomembnejšega načela v takšnih razmerah,
čeprav pravzaprav vsak ve, da se težav z nasiljem ne rešuje.
Še najmanj pa zaradi vročih, zadržanih čustev.
Takrat se žal zgodijo stvari, ki jih kasneje grenko obžaluješ, kot na primer ti izgredi, ki jih navaja Antispiegel:
»10. junija je v regiji Rovno voznik traktorja trčil v vozilo vojaškega komisariata in enemu od uslužbencev zlomil roko.«
12. junija so prebivalci Krivij Roga z lopato napadli avtobus vojaških komisarjev in uspeli
osvoboditi moškega, ki so ga prisilno vpoklicali v vojsko.
15. junija je v regiji Rovno ponovno prišlo do uporabe lopate, ko je moški pred uslužbenci
vojaškega komisariata branil svojega soseda.
18. junija je v vasi Letičiv v regiji Hmelniški nek moški z avtomatsko puško začel streljati na stavbo vojaškega komisariata.
22. junija se je v Harkovu moški z pištolo, slepilnimi granatami in nožem upiral
uslužbencem vojaškega komisariata, nato pa pobegnil.
26. junija je v Charkewu moški z nožem ubil uslužbenca vojaškega komisariata.
28. junija so prebivalci Zaporožja z uporabo popernega spreja osvobodili moškega.
30. junija je v Odesi ženska zabodla uslužbenca vojaškega komisariata, ko je ta poskušal
njenega fanta prisilno vpoklicati v vojsko.
»Seznam bi se lahko nadaljeval.«
Ali so ti razmere, podobne državljanski vojni, v Ukrajini morda temni predznaki tega, kar čaka tudi EU in zlasti Nemčijo
v smislu nemirov, če se namesto doslednih prizadevanj za mir in umirjanje razmer še naprej vztraja na poti vojne?
Vojna pot, ki si je velik del prebivalstva sploh ne želi?
A ko bo Bundestag enkrat sprejel Zakon o okrepitvi rezerv (ResStG) in se bo na podlagi tega začelo dosledno
vpoklicati rezerviste, se bo vojna zanka tako zategnila, da se iz nje nihče ne bo mogel tako hitro izvleči.
Zato še enkrat pozivamo: Kdor želi ustaviti to vojno podžiganje, naj ZDAJ dvigne svoj glas!
Zdaj moramo našim poslancem v zveznem parlamentu s pismi in v pogovorih jasno povedati: »Ne želimo vojne!«
Poleg tega: potrebno je ne le jasno »ne!« zakonu o okrepitvi rezerv, temveč tudi odločno
»ne!« vsaki nadaljnji obliki priprav na vojno.
Postani tudi ti del tega mirovnega gibanja!