Малко преди трите избори за провинциални парламенти в Германия терористичен атентат по време на
„Кристофър Стрийт Дей“ (CSD) в Берлин разтърси цяла Германия.
На 25 юли около 22:00 часа микробус се вряза в тълпата, а извършителят първоначално избяга.
Ден по-късно, на 26 юли около 18 часа, заподозреният извършител беше застрелян от
полицията в комплекс от градински парцели в Берлин.
Който следи терористичните атаки от последните години, ще забележи, че в някои аспекти те следват повтарящ се модел.
Пример 1: Самоличността на извършителя се установява удивително бързо.
Паспортите или мобилните телефони се откриват или непосредствено на мястото на престъплението,
или в автомобила, използван за извършването му.
По време на терористичния атентат на коледния базар в Берлин през 2016 г. телефонът на Анис
Амрис беше заклещен в решетката на радиатора.
Абдул Балут, извършителят на последния атентат в Берлин, очевидно също е забравил мобилния си телефон в колата.
Сега стана известно, че той дори е оставил втори мобилен телефон в колата си, на който, както
се твърди, е било намерено видео с признание.
Престъпници, които оставят документи за самоличност или мобилни телефони на мястото на престъплението – и то
при почти всички атентати от последните години – колко вероятно и правдоподобно е това?
Пример 2: Нарушителите се представят пред обществеността като лица, представляващи
терористична заплаха, и като лица, известни на полицията.
Атентаторът Анис Амри в Берлин през 2016 г. беше известен на властите като потенциална заплаха, точно
както например Шериф Шекат в Страсбург през 2018 г.
Настоящият извършител също беше известен на властите и периодично е бил под наблюдение от службите за сигурност и полицията.
Ако обаче сравним случая на коледния пазар в Берлин през 2016 г. с коментара на бившия полицай, журналист и
експерт по сигурността Стефан Шуберт по този повод, това може да бъде поставено под съмнение.
„Получих 20 000 документа от всички ведомства и успях да разговарям с пряко ангажиран следовател по терористични дела,
който именно ме насочи към това и каза: „От година и половина се опитваме да арестуваме
Анис Амри, но не получаваме заповед за арест.“
„Провеждахме разговори на четири очи с ръководители, които казваха: „Оставете човека на мира!“ – въпреки тежките
престъпления, въпреки нападенията с нож в наркосредите, въпреки преките връзки с ИД,
която по онова време беше много, много активна.“
Именно клетката, с която Анис Амри… – Анис Амри не е действал сам, а е разполагал с обширна мрежа на „Ислямска държава“ в
Германия, към която принадлежи, например, и Абу Валлах – той в момента е подсъдим и се опитва да предотврати депортирането си.
И това беше причината, моята теза, че разузнавателните служби – от Федералната служба за защита на конституцията до ЦРУ – са
направили всичко възможно, за да попречат на полицаите да си свършат работата, да арестуват този опасен човек – за когото
всички знаеха, че въпросът не е дали, а кога ще извърши терористичен атентат – с цел да се стигне до организаторите
зад кулисите, тъй като и телефонът му е бил подслушван, а сателитното проследяване е сочело към лагерите на ИД в Либия.
И точно това американците направиха безмилостно. Ето как изобщо се стигна до атентата на площад „Брайтшайдплац“.
Модел 3: Нападателите обикновено действат самостоятелно и биват застреляни от полицията, както се случи през 2016
г. в Берлин, през 2016 г. в Мюнхен и през 2018 г. в Страсбург, за да посочим само няколко примера.
Същото се е случило и през 2026 г.: Абдул Балут е бил задържан от Специалния отряд за борба с престъпността (SEK) на берлинската
полиция в комплекса от градински парцели в Берлин-Шпандау.
След като той, според твърденията, се затичал към силите за реагиране с острие, полицаите откриха огън.
Все още не е ясно защо полицията не е простреляла нападателя в крака.
Прокуратурата в Берлин запазва мълчание и поради неясните показания на свидетелите относно броя
на изстрелите. Това е „предмет на разследване“.
Пример 4: Терористичните атаки обикновено се използват от правителствата за разширяване на общите
правомощия за наблюдение и по този начин за по-нататъшно ограничаване на правата на гражданите.
В състоянието на шок, в което се намира населението, степента на приемане изглежда многократно по-висока.
По-малко от 12 часа след безумната шофьорска атака в Берлин на 25 юли 2026 г. говорителят по вътрешни въпроси на ХДС в Берлин,
Буркард Дрегер, вече призова за създаването на нов надзорен орган, който „да се опитва активно да се
бори с пропагандата, омразата и подстрекателството“.
Нека си припомним: след атентатите от 11 септември 2001 г. с така наречения „USA PATRIOT Act“ основните
права на американския народ бяха сериозно ограничени.
След бомбените атентати в лондонското метро на 7 юли 2005 г. във Великобритания незабавно
бяха въведени разширени мерки за наблюдение.
Във Франция, след атентатите в Париж на 13 ноември 2015 г., плащанията в брой бяха строго
регулирани и беше обявено извънредно положение.
След масовото убийство в Мюнхен на 22 юли 2016 г. федералната канцлерка Ангела Меркел обяви деветточков план, който включва
подготовка за военни операции на територията на страната, както и още по-строги разпоредби в законодателството за оръжията.
След атентата в Берлин през 2026 г. германският федерален министър на вътрешните работи Александър Добриндт
призовава за налагане на електронни окови и превантивно задържане на „лица, представляващи заплаха“.
„...че политически ще вземем решението да се въведат ограничения и идентифицираните лица,
представляващи заплаха, да не бъдат освобождавани условно.“
Смятам също, че е съмнително дали в този случай се прилага наказателното право за
непълнолетни. Трябва значително да засилим защитата.
Това означава, че трябва да се използва електронната гривна.
„Електронната гривна като средство за ограничаване на свободата на движение на лица, представляващи опасност, трябва да бъде
задължителна мярка, а в Германия и навсякъде в страната трябва да съществува възможност за прилагане на превантивен арест.“
„В полицейския жаргон „опасни лица“ са хора, които е възможно да извършат престъпление.“
„Тъй като за това няма доказателства, които да издържат в съда, те са, така да се каже, почти
заподозрени“, пише вестник „Райнпфалц“ през 2018 г.
Кой или какво представлява „лице, представляващо заплаха“, не е определено в закона и остава по-скоро въпрос
на тълкуване. Това крие голям потенциал за злоупотреби.
Така наречените „лица, представляващи заплаха“ трябва да могат да бъдат задържани, ако в бъдеще може да се предположи,
че те ще извършат тежки престъпления с политическа мотивация.
Възможно ли е в бъдеще хората, които се държат неполитически коректно или не желаят да се ваксинират при евентуална нова
„пандемия“, да бъдат класифицирани като „опасни лица“ и например да бъдат наблюдавани с електронни
гривни или дори да бъдат поставени в превантивен арест?
Призивът за повече сигурност от страна на политиците отново се оказва по-скоро обявяване на нови ограничителни
мерки за населението, отколкото стремеж да се защитят хората.
Ако искате да научите повече за тенденциите при терористичните атаки през последните години, ви препоръчваме
добре проучената брошура „Терористичните атаки под лупа“.
В нея ще откриете подробно ужасяващите паралели между терористичните атаки от
последните години и техните действителни причини.