Krátce před třemi volbami do zemských parlamentů otřásl celým Německem teroristický
útok na berlínský Christopher Street Day (CSD).
25. července kolem 22.00 hodin vrazil malý dodávkový vůz do davu lidí; pachatel zpočátku uprchl.
O den později, 26. července kolem 18. hodiny, byl podezřelý pachatel zastřelen policií
v berlínském areálu zahrádkářských parcel.
Kdo sleduje teroristické útoky posledních let, zjistí, že se v určitých ohledech chovají jako opakující se vzorec.
Vzor 1: Totožnost pachatele je zjištěna překvapivě rychle.
Buřky nebo mobily se buď najdou přímo na místě činu, nebo ve vozidle, z něhož byl čin spáchán.
Při teroristickém útoku na berlínském vánočním trhu v roce 2016 byl telefon Anise Amrisa zasunutý do mřížky chladiče.
Abdul Ballout, pachatel nedávného útoku v Berlíně, zřejmě také zapomněl svůj mobilní telefon v autě.
Nyní vyšlo najevo, že prý v autě nechal dokonce i druhý mobil, na kterém se prý našlo video s přiznáním.
Pachatelé, kteří na místě činu zanechávají doklady totožnosti nebo mobilní telefony – a to prakticky při všech útocích
v posledních letech – jak pravděpodobné a věrohodné to je?
Vzor 2: Pachatelé jsou veřejnosti označováni jako teroristická hrozba a jako osoby známé policii.
Útočník Anis Amri v Berlíně v roce 2016 byl úřadům znám jako potenciální hrozba, stejně jako
například Chérif Chekatt ve Štrasburku v roce 2018.
I tento pachatel byl úřadům znám a byl po určitou dobu sledován tajnými službami a policií.
Pokud však porovnáme případ z berlínského vánočního trhu z roku 2016 s komentářem bývalého policisty,
novináře a odborníka na bezpečnost Stefana Schuberta k této události, lze o tom pochybovat.
„A obdržel jsem 20 000 dokumentů od všech úřadů a také jsem mohl hovořit s vyšetřovatelem terorismu, který byl přímo zapojen do
případu a který mě právě na to upozornil, když řekl: ‚Už rok a půl se snažíme zatknout
Anise Amriho, ale nemůžeme získat zatykač.‘“
„Měli jsme osobní rozhovory s nadřízenými, kteří říkali: ‚Nechte toho muže na pokoji!‘ – a to i přes závažné trestné
činy, i přes útoky nožem v drogovém prostředí, i přes přímé kontakty s IS, který byl tehdy velmi, velmi aktivní.“
Právě ta buňka, s níž Anis Amri… – Anis Amri nejednal sám, ale měl v Německu rozsáhlou síť IS, k níž patří
například i Abu Wallah – ten právě teď stojí před soudem a snaží se zabránit svému vyhoštění.
A to byl důvod, moje teze, že tajné služby – od Spolkového úřadu pro ochranu ústavy až po CIA – udělaly vše pro to, aby policistům
zabránily vykonávat svou práci, tedy zatknout tohoto nebezpečného muže – o kterém každý věděl, že nejde o to, jestli, ale jen o to,
kdy spáchá teroristický útok – zatknout, aby se tak dostali k těm, kdo za tím stojí, protože i jeho telefon byl odposloucháván
a pomocí satelitního sledování se dostali do táborů IS v Libyi.
A přesně to Američané bez mrknutí oka provedli. A tak vůbec došlo k tomu útoku na Breitscheidplatz.“
Vzor 3: Pachatelé většinou jednají samostatně a jsou zastřeleni policií, jak se stalo v roce 2016 v Berlíně,
v roce 2016 v Mnichově a v roce 2018 ve Štrasburku, abychom uvedli jen několik příkladů.
Stejně tak tomu bylo i v roce 2026: Abdul Ballout měl být zadržen jednotkou SEK berlínské policie v
areálu zahrádkářských parcel v berlínské čtvrti Spandau.
Poté, co se údajně s bodným zbraní rozběhl směrem k zásahovým jednotkám, policisté zahájili palbu.
Proč policie útočníkovi nevystřelila do nohy, zůstává i nadále nejasné.
Berlínská prokuratura se k této záležitosti vyjadřuje zdrženlivě, mimo jiné i kvůli nejasným výpovědím svědků ohledně
počtu vystřelených ran. Jedná se prý o „předmět vyšetřování“.
Příklad 4: Teroristické útoky jsou vládami většinou využívány k rozšíření obecných pravomocí v
oblasti sledování a tím k dalšímu omezování práv občanů.
V situaci, kdy je obyvatelstvo v šoku, se zdá, že míra akceptace je mnohonásobně vyšší.
Ani ne 12 hodin po řádění řidiče v Berlíně dne 25. července 2026 již mluvčí CDU v Berlíně pro vnitřní politiku Burkard Dregger
požadoval zřízení nového dozorového orgánu, který by se „snažil aktivně bojovat proti
propagandě, nenávisti a podněcování k násilí“.
Připomeňme si: Po útocích z 11. září 2001 došlo v důsledku takzvaného „USA PATRIOT Act“ k
masivnímu omezení základních práv amerického lidu.
Po bombových útocích na londýnské metro ze 7. července 2005 se ve Velké Británii okamžitě začalo
prosazovat rozšíření monitorovacích technologií.
Ve Francii byly po útocích v Paříži ze dne 13. listopadu 2015 nákupy v hotovosti
přísně regulovány a byl vyhlášen výjimečný stav.
Po střelbě v Mnichově dne 22. července 2016 vydala spolková kancléřka Angela Merkelová devítibodový plán,
který zahrnuje přípravy na vojenské operace na území Německa a další zpřísnění zákona o zbraních.
Po teroristickém útoku v Berlíně v roce 2026 požaduje německý spolkový ministr vnitra Alexander Dobrindt elektronické náramky a
preventivní vazbu pro „osoby představující bezpečnostní riziko“.
„…že se politicky rozhodneme pro zavedení omezení a že identifikovaní nebezpeční pachatelé
nebudou propuštěni na podmínku zpět na svobodu.“
Také se mi zdá pochybné, že by se v tomto případě dalo uplatnit trestní právo pro mladistvé. Musíme výrazně posílit ochranu.
To znamená, že by měla být použita elektronická kotníková páska.
„Elektronický náramek jako omezení svobody pohybu osob představujících nebezpečí musí být povinným
opatřením a v Německu i na celém jeho území musí existovat možnost uplatnit preventivní vazbu.“
„V policejní terminologii se za ‚osoby představující hrozbu‘ považují lidé, kteří by mohli spáchat trestný čin.“
„Protože pro to neexistují žádné důkazy, které by obstály před soudem, jsou v podstatě takřka
podezřelí,“ píše deník Rheinpfalz v roce 2018.
Zákon nedefinuje, kdo nebo co je „osoba představující hrozbu“, a tato otázka tak zůstává spíše předmětem
výkladu. To v sobě skrývá velký potenciál pro zneužití.
Takzvaní „osoby představující hrozbu“ by tedy měli být zadrženi, pokud u nich bude v budoucnu existovat podezření, že
se dopustí závažných politicky motivovaných trestných činů.
Mohlo by se v budoucnu stát, že i lidé, kteří se nechovají politicky korektně nebo se v případě případné nové „pandemie“
nechtějí nechat očkovat, budou klasifikováni jako „rizikové osoby“ a budou například sledováni pomocí elektronických
náramků na nohou nebo dokonce umístěni do preventivní vazby?
Výzvy politiků k větší bezpečnosti se opět jeví spíše jako oznámení nových omezujících
opatření pro obyvatelstvo než jako snaha chránit lidi.
Pokud se chcete dozvědět více o vzorcích teroristických útoků z minulých let, doporučujeme vám brožuru „Teroristické
útoky pod lupou“, která vychází z důkladného výzkumu.
V ní podrobně poznáte děsivé paralely mezi teroristickými útoky posledních let a jejich skutečnými souvislostmi.