Neilgi pirms trim Vācijas federālo zemju vēlēšanām teroristu uzbrukums Berlīnes „Christopher
Street Day“ (CSD) pasākumā satricināja visu Vāciju.
25. jūlijā apmēram plkst. 22.00 mikroautobuss ietriecās cilvēku pūlī, un vainīgais sākotnēji aizbēga.
Dienu vēlāk, 26. jūlijā apmēram plkst. 18, policija Berlīnes dārzkopības kooperatīvā nošāva iespējamo vainīgo.
Ikviens, kurš seko līdzi pēdējo gadu teroristu uzbrukumiem, var secināt, ka tie
noteiktos aspektos atkārtojas kā noteikts modelis.
1. paraugs: Noziedznieka identitāte tiek noskaidrota pārsteidzoši ātri.
Pases vai mobilos tālruņus atrod vai nu tieši nozieguma vietā, vai arī nozieguma izdarīšanai izmantotajā transportlīdzeklī.
2016. gada teroraktā Berlīnes Ziemassvētku tirdziņā Anisa Amrisa tālrunis bija iestiprināts radiatora restē.
Abdul Ballout, šībrīža teroraktā Berlīnē iesaistītais uzbrucējs, acīmredzot arī bija atstājis savu mobilo tālruni automašīnā.
Tagad ir kļuvis zināms, ka viņš esot pat atstājis automašīnā otro mobilo tālruni, kurā esot atrasts video, kurā viņš atzīstas.
Noziedznieki, kas nozieguma vietā atstāj personu apliecinošus dokumentus vai mobilos tālruņus, un tas notiek gandrīz
visos pēdējo gadu uzbrukumos – cik ticams un ticams tas ir?
2. paraugs: Noziedznieki tiek publiski dēvēti par teroristiskām draudēm un personām, kas ir policijai pazīstamas.
2016. gadā Berlīnē notikušā uzbrukuma izdarītājs Anis Amri iestādēm bija pazīstams kā bīstams cilvēks,
tāpat kā, piemēram, Šerifs Šekats 2018. gadā Strasbūrā.
Arī šis noziedznieks bija iestādēm pazīstams un laiku pa laikam tika novērots gan no drošības dienestu, gan policijas puses.
Tomēr, salīdzinot 2016. gada Berlīnes Ziemassvētku tirgus incidentu ar bijušā policista, žurnālista un drošības eksperta
Stefana Šūberta komentāru par to, šajā apgalvojumā var šaubīties.
„Esmu saņēmis 20 000 dokumentu no visām iestādēm, un man bija iespēja runāt arī ar vienu tieši iesaistītu terorisma
izmeklētāju, kurš tieši uz to vērsa manu uzmanību, sakot: „Mēs jau pusotru gadu mēģinām aizturēt
Anisu Amri, bet nevaram saņemt apcietināšanas orderi.”
„Mums ir bijušas divpusējas sarunas ar priekšniekiem, kuri teica: „Atstājiet šo vīrieti mierā!“ – neskatoties uz smagiem
noziegumiem, neskatoties uz nažu cīņām narkotiku aprindās, neskatoties uz tiešiem
kontaktiem ar IS, kas tolaik bija ļoti, ļoti aktīvs.”
Tieši šī šūna, ar kuras palīdzību Anis Amri… – Anis Amri nav rīkojies viens pats, bet viņam Vācijā bija plašs „IS“
tīkls, kuram, piemēram, pieder arī Abu Wallah – viņš pašlaik stāv tiesas priekšā un vēlas novērst savu izraidīšanu.
Un tas bija iemesls, mana tēze, ka izlūkdienesti — sākot no Federālās konstitucionālās aizsardzības aģentūras līdz pat CIP —
darīja visu iespējamo, lai neļautu policistiem veikt savu darbu, proti, aizturēt šo bīstamo vīrieti — par kuru ikviens zināja, ka
jautājums nav par to, vai, bet gan tikai par to, kad viņš veiks teroristu uzbrukumu –, lai tādējādi tiktu klāt pie viņa
pasūtītājiem, jo arī viņa tālrunis bija noklausīts un ar satelītu palīdzību tika noteikta viņa atrašanās vieta IS nometnēs Lībijā.
„Un tieši to amerikāņi aukstasinīgi izdarīja. Tāpēc vispār notika uzbrukums Breitscheidplatzā.“
3. modelis: Noziedznieki parasti rīkojas vienatnē un tiek nošauti policijas darbinieku rokās, kā tas notika
2016. gadā Berlīnē, 2016. gadā Minhenē un 2018. gadā Strasbūrā, lai minētu tikai dažus piemērus.
Tāpat notika arī 2026. gadā: Abdul Ballout esot aizturēts Berlīnes policijas SEK vienības
darbiniekiem Berlīnes-Spandau dārzkopības kooperatīvā.
Tā kā šis cilvēks, kā tiek apgalvots, ar durstošu ieroci skrēja uz operatīvo darbinieku pusi, policisti atklāja uguni.
Joprojām nav skaidrs, kāpēc policija nešāva uzbrucējam kājā.
Berlīnes prokuratūra atturas sniegt komentārus arī saistībā ar neskaidrajām liecībām par izšauto
šāvienu skaitu. Tas esot „izmeklēšanas priekšmets“.
4. piemērs: Valdības parasti izmanto teroristu uzbrukumus, lai paplašinātu vispārējās uzraudzības
pilnvaras un tādējādi vēl vairāk ierobežotu pilsoņu tiesības.
Sabiedrībai atrodoties šoka stāvoklī, pieņemamība šķiet daudzkārt lielāka.
Nepilnas 12 stundas pēc 2026. gada 25. jūlija masveida uzbraukuma Berlīnē CDU Berlīnes iekšpolitikas pārstāvis Burkards
Dregers jau aicināja izveidot jaunu uzraudzības iestādi, kas „censtos aktīvi cīnīties pret propagandu, naidu un kūdīšanu”.
Atcerēsimies: pēc 2001. gada 11. septembra teroraktiem ar tā saukto „USA PATRIOT Act“ tika
ievērojami ierobežotas amerikāņu tautas pamattiesības.
Pēc 2005. gada 7. jūlija sprādzienu uzbrukumiem Londonas metro Lielbritānijā nekavējoties
tika ieviestas paplašinātas uzraudzības sistēmas.
Francijā pēc 2015. gada 13. novembra teroraktiem Parīzē tika ieviesti stingri ierobežojumi pirkumiem
ar skaidru naudu un izsludināts ārkārtas stāvoklis.
Pēc 2016. gada 22. jūlija apšaudes Minhenē Vācijas kanclere Angela Merkele pieņēma deviņu punktu plānu, kas
paredz sagatavošanos militārām operācijām valsts iekšienē, kā arī vēl stingrākus ieroču likumus.
Pēc 2026. gada terorakta Berlīnē Vācijas federālais iekšlietu ministrs Aleksandrs Dobrindts prasa ieviest kāju
važas un preventīvo apcietinājumu „bīstamajām personām”.
„...ka mēs politiskā līmenī pieņemam lēmumu par to, ka šajā jomā tiks ieviesti ierobežojumi un
identificētie bīstamie personas netiks atbrīvotas nosacīti.
Es arī uzskatu, ka ir apšaubāms, vai šajā gadījumā ir piemērojamas jauniešu
krimināltiesības. Mums ir ievērojami jāpastiprina aizsardzība.
Tas nozīmē, ka būtu jāizmanto elektroniskā uzraudzības ierīce.
„Kāju sprādzes kā bīstamu personu pārvietošanās brīvības ierobežojums ir jābūt obligātam līdzeklim, un
ir jānodrošina iespēja Vācijā un visā Vācijas teritorijā piemērot preventīvo apcietinājumu.“
„Policijas terminoloģijā „bīstamās personas” ir cilvēki, kuri, iespējams, izdarīs noziedzīgu nodarījumu.”
„Tā kā šajā sakarā nav tiesā izmantojamu pierādījumu, viņi ir gandrīz kā aizdomās
turamie,” 2018. gadā raksta laikraksts „Rheinpfalz”.
Likums neparedz, kas vai kas ir „drauds”, un tas drīzāk ir interpretācijas jautājums. Tas
rada lielu iespēju ļaunprātīgai izmantošanai.
Tātad tā sauktos „bīstamos personas” būtu jāvar aizturēt, ja nākotnē varētu pieņemt, ka tās
varētu izdarīt smagus politiski motivētus noziegumus.
Vai nākotnē arī cilvēki, kuri rīkojas politiski nekorektā veidā vai nevēlas vakcinēties iespējamās jaunās „pandēmijas” gadījumā,
varētu tikt klasificēti kā „bīstami” un, piemēram, uzraudzīti ar elektroniskajām apakšstilbu
siksnām vai pat ievietoti preventīvā apcietinājumā?
Politiķu aicinājums uz lielāku drošību atkal izpaužas kā paziņojums par jauniem ierobežojošiem pasākumiem
iedzīvotājiem, nevis kā centieni aizsargāt cilvēkus.
Ja vēlaties uzzināt vairāk par pēdējo gadu teroristu uzbrukumu raksturīgajām iezīmēm, iesakām izlasīt
rūpīgi izpētīto brošūru „Teroristu uzbrukumi zem lupas”.
Šajā rakstā jūs sīki iepazīsieties ar satraucošajām paralēlēm starp pēdējo gadu
teroristu uzbrukumiem un to patiesajiem motīviem.