Krátko pred tromi voľbami do nemeckých krajinských parlamentov otriasol celým Nemeckom teroristický
útok na berlínskom Christopher Street Day (CSD).
25. júla okolo 22.00 hod. vrazil malý dodávkový automobil do davu ľudí, páchateľ spočiatku ušiel.
O deň neskôr, 26. júla okolo 18. hodiny, polícia zastrelila podozrivého páchateľa v
berlínskom areáli záhradkárskych pozemkov.
Kto sleduje teroristické útoky z posledných rokov, zistí, že sa v určitých ohľadoch správajú ako opakujúci sa vzor.
Vzor 1: Identita páchateľa sa zistí prekvapivo rýchlo.
Pasy alebo mobilné telefóny sa nájdu buď priamo na mieste činu, alebo vo vozidle, ktorým sa spáchal trestný čin.
Pri teroristickom útoku na berlínskom vianočnom trhu v roku 2016 bol telefón Anisa Amrisa zaseknutý v mriežke chladiča.
Abdul Ballout, páchateľ nedávneho útoku v Berlíne, zrejme tiež zabudol svoj mobilný telefón v aute.
Teraz sa zistilo, že v aute mal údajne nechať aj druhý mobil, na ktorom sa vraj našlo priznanie.
Páchatelia, ktorí na mieste činu zanechávajú doklady totožnosti alebo mobilné telefóny, a to takmer pri
všetkých útokoch v posledných rokoch – aká je pravdepodobnosť a dôveryhodnosť takejto situácie?
Vzor 2: Páchatelia sú verejnosti označovaní za teroristickú hrozbu a za osoby známe polícii.
Atentátnik Anis Amri v Berlíne v roku 2016 bol úradom známy ako potenciálna hrozba rovnako ako
napríklad Chérif Chekatt v Štrasburgu v roku 2018.
Aj tento páchateľ bol orgánom známy a bol dočasne sledovaný tajnými službami a políciou.
Ak však porovnáme prípad z berlínskeho vianočného trhu v roku 2016 s komentárom bývalého policajta,
novinára a bezpečnostného experta Stefana Schuberta k tejto udalosti, je možné o tom pochybovať.
„A dostal som 20 000 dokumentov od všetkých úradov a mal som možnosť hovoriť aj s vyšetrovateľom terorizmu, ktorý bol priamo
zapojený do prípadu a ktorý ma práve na to upozornil, keď povedal: „Už rok a pol sa snažíme
zatknúť Anisa Amriho, ale nemôžeme získať zatykač.“
Mali sme súkromné rozhovory s nadriadenými, ktorí povedali: „Nechajte toho muža na pokoji!“ – napriek závažným trestným
činom, napriek útokom nožom v drogovom prostredí, napriek priamym kontaktom s IS, ktorý bol vtedy veľmi, veľmi aktívny.“
Práve tá bunka, s ktorou Anis Amri… – Anis Amri nie je osamelý páchateľ, ale mal v Nemecku rozsiahlu sieť IS, ku
ktorej patrí napríklad aj Abu Wallah – ten momentálne stojí pred súdom a snaží sa zabrániť svojmu vyhosteniu.
A to bol dôvod, moja téza, že tajné služby – od Spolkového úradu pre ochranu ústavy až po CIA – urobili všetko pre to, aby
zabránili policajtom vykonávať svoju prácu, zatknúť tohto nebezpečného muža – o ktorom každý vedel, že nie je otázkou, či,
ale len kedy spácha teroristický útok – a dostať sa tak k ľuďom, ktorí za tým stoja, pretože aj jeho telefón bol
odpočúvaný a satelitná lokalizácia viedla do táborov IS v Líbyi.
„A práve to Američania chladnokrvne zrealizovali. Tak vôbec došlo k útoku na Breitscheidplatz.“
Vzor 3: Páchatelia zvyčajne konajú samostatne a sú zastrelení políciou, ako sa to stalo v roku 2016 v
Berlíne, v roku 2016 v Mníchove a v roku 2018 v Štrasburgu, aby sme uviedli len niekoľko príkladov.
To isté sa stalo aj v roku 2026: Abdul Ballout mal byť zadržaný jednotkou SEK berlínskej polície v areáli
záhradkárskych pozemkov v berlínskej štvrti Spandau.
Keďže sa údajne s bodným zbraňou priblížil k zásahovým jednotkám, policajti začali strieľať.
Naďalej nie je jasné, prečo polícia nezasiahla útočníka do nohy.
Berlínska prokuratúra sa k tejto veci vyjadruje zdržanlivo, aj vzhľadom na nejasné svedecké výpovede týkajúce
sa počtu vystrelených rán. Ide o „predmet vyšetrovania“.
Príklad 4: Teroristické útoky vlády väčšinou využívajú na rozšírenie všeobecných právomocí v oblasti
sledovania a tým na ďalšie obmedzenie práv občanov.
V situácii, keď je obyvateľstvo v šoku, sa zdá, že akceptácia je mnohonásobne vyššia.
Ani nie 12 hodín po šialenej jazde v Berlíne 25. júla 2026 už hovorca CDU v Berlíne pre vnútornú politiku Burkard Dregger
vyzval na zriadenie nového dozorného orgánu, ktorý by sa „aktívne snažil bojovať proti
propagande, nenávisti a podnecovaniu k nenávisti“.
Spomeňme si: Po teroristických útokoch z 11. septembra 2001 bol takzvaným „USA PATRIOT Act“ výrazne
obmedzený rozsah základných práv amerického ľudu.
Po bombových útokoch na londýnske metro zo 7. júla 2005 sa vo Veľkej Británii okamžite začalo
presadzovať rozšírenie technológií na monitorovanie.
Vo Francúzsku boli po teroristických útokoch v Paríži 13. novembra 2015 nákupy v hotovosti
prísne regulované a bol vyhlásený výnimočný stav.
Po streľbe v Mníchove z 22. júla 2016 vydala nemecká kancelárka Angela Merkelová deväťbodový plán, ktorý zahŕňa
prípravy na vojenské operácie na vnútroštátnom území, ako aj ďalšie sprísnenie zbraňového práva.
Po teroristickom útoku v Berlíne v roku 2026 nemecký spolkový minister vnútra Alexander Dobrindt požaduje
použitie elektronických náramkov a preventívnu väzbu pre „osoby predstavujúce hrozbu“.
„...že politicky prijmeme rozhodnutie, na základe ktorého tu dôjde k obmedzeniam a identifikovaní nebezpeční
páchatelia nebudú prepustení na slobodu podmienečne.“
Považujem tiež za pochybné, že by sa v tomto prípade malo uplatniť trestné právo pre mládež. Musíme výrazne posilniť ochranu.
To znamená, že by sa mal použiť elektronický náramok.
„Elektronický náramok ako obmedzenie slobody pohybu osôb predstavujúcich nebezpečenstvo musí byť povinným
opatrením a v Nemecku, a to na celom území krajiny, musí existovať možnosť uplatniť preventívnu väzbu.“
„V policajnej terminológii sú ‚osoby predstavujúce hrozbu‘ ľudia, ktorí by mohli spáchať trestný čin.“
„Keďže na to neexistujú žiadne dôkazy, ktoré by obstáli pred súdom, sú v podstate takmer
podozriví,“ píše denník Rheinpfalz v roku 2018.
Zákon nedefinuje, kto alebo čo je „osoba predstavujúca hrozbu“, a táto otázka zostáva skôr vecou
výkladu. To v sebe skrýva veľký potenciál na zneužitie.
Takzvaní „osoby predstavujúce hrozbu“ by teda mali byť zadržaní, ak sa u nich v budúcnosti bude dať predpokladať
spáchanie závažných politicky motivovaných trestných činov.
Mohli by byť v budúcnosti aj ľudia, ktorí sa nesprávajú politicky korektne alebo sa v prípade prípadnej novej „pandémie“ nechcú dať
zaočkovať, klasifikovaní ako „osoby predstavujúce hrozbu“ a napríklad sledovaní pomocou elektronických náramkov
na nohách, alebo dokonca umiestnení do preventívnej väzby?
Výzvy politikov na zvýšenie bezpečnosti sa opäť javia skôr ako ohlásenie nových reštriktívnych
opatrení pre obyvateľstvo než ako snaha chrániť ľudí.
Ak sa chcete dozvedieť viac o vzoroch teroristických útokov z uplynulých rokov, odporúčame vám dôkladne
spracovanú brožúru „Teroristické útoky pod lupou“.
V nej podrobne spoznáte desivé paralely medzi teroristickými útokmi z posledných rokov a ich skutočnými príčinami.