Tik pred tremi volitvami v nemške deželne parlamente je teroristični napad na berlinski
Christopher Street Day (CSD) pretresel celotno Nemčijo.
25. julija okoli 22.00 je majhen tovorni avtomobil zapeljal v množico ljudi, storilec pa je sprva pobegnil.
Dan kasneje, 26. julija okoli 18. ure, je policija v berlinskem naselju vrtov ustrelila domnevnega storilca.
Kdor spremlja teroristične napade v zadnjih letih, ugotovi, da se ti v nekaterih točkah ponavljajo po določenem vzorcu.
Vzorec 1: Identiteta storilca se ugotovi presenetljivo hitro.
Lahko se zgodi, da se potni listi ali mobilni telefoni najdejo neposredno na kraju zločina
ali v vozilu, s katerim je bil storjen zločin.
Med terorističnim napadom na božičnem trgu v Berlinu leta 2016 je bil Anis Amrisov telefon zataknjen v rešetko hladilnika.
Abdul Ballout, storilec nedavnega napada v Berlinu, je očitno prav tako pozabil svoj mobilni telefon v avtu.
Zdaj je prišlo na dan, da naj bi v avtu pustil celo drugi mobilni telefon, na katerem naj bi
našli videoposnetek, v katerem se je priznal.
Storilci, ki na kraju zločina pustijo osebne dokumente ali mobilne telefone – in to pri skoraj vseh napadih
v zadnjih letih – kako verjetno in verodostojno je to?
Primer 2: Storilci so javnosti predstavljeni kot teroristična grožnja in kot osebe, ki so policiji znane.
Napadalec Anis Amri v Berlinu leta 2016 je bil organom prav tako znan kot potencialno nevaren posameznik,
tako kot na primer Chérif Chekatt v Strasbourgu leta 2018.
Tudi ta storilec je bil organom znan in je bil občasno pod nadzorom obveščevalnih služb in policije.
Če primerjamo dogodek na berlinskem božičnem trgu leta 2016 in komentar nekdanjega policista, novinarja in
varnostnega strokovnjaka Stefana Schuberta o tem, pa je to vendarle mogoče postaviti pod vprašaj.
»Prejel sem 20.000 dokumentov od vseh organov, prav tako pa sem se lahko pogovoril z preiskovalcem terorizma, ki je bil
neposredno vpleten v zadevo in me je prav na to opozoril ter rekel: »Že eno leto in pol poskušamo
aretirati Anisa Amrija, a ne dobimo naloga za prijetje.«
Imeli smo zasebne pogovore z nadrejenimi, ki so rekli: »Pustite tega človeka pri miru!« – kljub hudim kaznivim dejanjem,
kljub napadom z nožem v drogovskem okolju, kljub neposrednim stikom z IS, ki je bil takrat zelo, zelo aktiven.“
Prav ta celica, s katero je Anis Amri… – Anis Amri ni deloval sam, temveč je imel v Nemčiji obsežno mrežo IS, h
kateri spada na primer tudi Abu Wallah – ta je trenutno na sojenju, kjer poskuša preprečiti svojo izgonitev.
In to je bil razlog, moja teza, da so obveščevalne službe, od Zveznega urada za zaščito ustave do CIA, storile vse, kar je bilo
v njihovi moči, da bi policistom preprečile opravljanje njihovega dela, da bi aretirale tega nevarnega človeka – o katerem je vsak
vedel, da ni vprašanje, ali bo, ampak le kdaj bo izvedel teroristični napad –, da bi tako prišli do tistih, ki
stojijo v ozadju, saj je bil tudi njegov telefon prisluškovan, satelitsko pa so ga sledili v taboriščih IS v Libiji.
»In prav to so Američani hladnokrvno izvedli. Prav zaradi tega je sploh prišlo do napada na Breitscheidplatzu.«
Vzorec 3: Storilci večinoma delujejo samostojno in jih policija ustreli, kot se je zgodilo leta 2016 v
Berlinu, leta 2016 v Münchnu in leta 2018 v Strasbourgu, če navedemo le nekaj primerov.
Tako bo tudi leta 2026: Abdul Ballout naj bi bil v naselju vrtov v Berlin-Spandauju ustavljen s
strani posebne enote berlinske policije (SEK).
Ko je ta domnevno z nožem v roki pritekel proti policistom, so ti odprli ogenj.
Zakaj policija ni ustrelila napadalca v nogo, še vedno ni jasno.
Berlinsko tožilstvo se glede števila izstreljenih strelov drži nazaj, tudi zaradi nejasnih
izjav prič. To naj bi bilo »predmet preiskave«.
Primer 4: Vlade teroristične napade večinoma izkoriščajo za razširitev splošnih pooblastil za nadzor
in s tem za nadaljnje omejevanje pravic državljanov.
V razmerah, ko je prebivalstvo v šoku, se zdi, da je stopnja sprejemljivosti večkrat višja.
Manj kot 12 ur po divji vožnji v Berlinu 25. julija 2026 je Burkard Dregger, tiskovni predstavnik CDU Berlin za notranjo
politiko, že pozval k ustanovitvi novega nadzornega organa, ki bo »poskušal aktivno preprečevati
propagando, sovraštvo in podžiganje sovraštva«.
Spomnimo se: po terorističnih napadih 11. septembra 2001 so bili s tako imenovanim »USA PATRIOT Act«
temeljne pravice ameriškega ljudstva močno omejene.
Po bombnih napadih na londonsko podzemno železnico 7. julija 2005 so v Veliki Britaniji takoj
pospešili uvajanje razširjene tehnologije nadzora.
V Franciji so po terorističnih napadih v Parizu 13. novembra 2015 strogo omejili nakupe z gotovino in razglasili izredno stanje.
Po strelskem pohodu v Münchnu 22. julija 2016 je nemška kanclerka Angela Merkel objavila devettočkovni načrt, ki
vključuje priprave na vojaške operacije na ozemlju države ter še strožjo zakonodajo o orožju.
Po terorističnem napadu v Berlinu leta 2026 nemški zvezni minister za notranje zadeve Alexander Dobrindt
poziva k uporabi elektronskih zapestnic in preventivnega pripora za »osebe, ki predstavljajo nevarnost«.
»... da se na politični ravni odločimo za uvedbo omejitev in da identificirani nevarni storilci ne bodo
ponovno izpuščeni na prostost pod pogojnim odpustom.«
Tudi sam menim, da je dvomljivo, da se v tem primeru uporablja kazensko pravo za mladoletnike. Zaščito moramo znatno okrepiti.
To pomeni, da bi bilo treba uporabiti elektronsko zapestnico.
»Elektronska zapestnica kot omejitev svobode gibanja oseb, ki predstavljajo nevarnost, mora biti obvezno
sredstvo, prav tako pa je treba v Nemčiji in po vsej Nemčiji omogočiti uporabo preventivnega pripora.«
»V policijskem žargonu so »nevarne osebe« tisti, ki bi lahko storili kaznivo dejanje.«
»Ker za to ni sodno veljavnih dokazov, so tako rekoč skoraj osumljenci,« piše časopis Rheinpfalz leta 2018.
Zakon ne opredeljuje, kdo ali kaj je »nevarna oseba«, zato je to precej stvar razlage.
To v sebi skriva velik potencial za zlorabo.
Tako imenovane »nevarne osebe« naj bi bilo torej mogoče pridržati, če se v prihodnosti lahko domneva, da
bodo storile huda politično motivirana kazniva dejanja.
Ali bi v prihodnosti lahko tudi ljudi, ki se ne obnašajo politično korektno ali se v morebitni novi »pandemiji« ne želijo
cepiti, uvrstili med »nevarne osebe« in jih npr. nadzorovali z elektronskimi zapestnicami ali celo vzeli v preventivni pripor?
Pozivi politikov k večji varnosti se spet kažejo kot napoved novih omejevalnih ukrepov za prebivalstvo,
namesto da bi bili izraz prizadevanj za zaščito ljudi.
Če želite izvedeti več o vzorcih terorističnih napadov v zadnjih letih, vam priporočamo temeljito
raziskano brošuro »Teroristični napadi pod lupo«.
V njej boste podrobno spoznali zastrašujoče vzporednice med terorističnimi napadi zadnjih let in njihovimi dejanskimi ozadji.