От 2021 г. насам Европейският съюз работи по планове за създаване на регистър на имуществото в ЕС, чиито последствия
са по-далекоидущи, отколкото изглежда на пръв поглед.
В същността си става въпрос за създаването на централна база данни, в която да се
регистрират имуществените активи на гражданите на ЕС.
Тук вниманието не е насочено само към ликвидните средства по банковите сметки, а се обмисля и отчитането на
недвижими имоти, дялове в предприятия, криптовалути, произведения на изкуството и други активи.
Официално регистърът трябва да служи за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма.
Критиците, от друга страна, предупреждават за масивна намеса в личния живот на гражданите и
за значителния риск от злоупотреби. И с право!
Защото събраните данни биха могли да бъдат използвани и за други цели, например за така
нареченото „разпределение на натоварването“.
В Германия вече е имало механизъм за изравняване на тежестите след Втората световна война.
Той бе въведен през 1949 г. в памет на жертвите и ранените от Втората световна война.
Съответният закон даде възможност на федералното правителство да налага принудителни такси,
включително и принудителни ипотеки, за период от 30 години.
По времето на канцлера Фридрих Мерц държавният дълг на Германия се увеличи драстично.
И други държави от ЕС, като Гърция или Италия, са силно задлъжнели.
За да се реши този проблем, в политиката и медиите постоянно се води дебат относно разпределението на тежестта.
Това би означавало, че държавата ще се разпорежда с имуществото на своите граждани – с други думи, ще ги отчужди.
Бившият германски вицеканцлер Зигмар Габриел вече се беше изказал в подкрепа на такова
разпределение на тежестите по време на кризата с коронавируса.
Зигмар Габриел не е просто един от множеството гласове.
Той е председател на „Атлантик-Брюке“.
Тя е основана през 1952 г. от Джон Макклой, доверен човек на Рокфелер, който като ключова фигура във
висшите степени на масонството разполагаше с обширна мрежа от контакти и имаше огромно влияние.
Целта на „Атлантик-Брюке“ очевидно е да насочва германската политика строго в духа
на нейните основатели от висшето масонство.
В „Атлантик-Брюке“ са обединени 800 водещи личности от банковия и финансовия сектор, икономиката, политиката и медиите.
Фридрих Мерц също е бил председател на „Атлантик-Брюке“.
Поразително е, че главните редакции на водещите медии наброяват около 100 членове, което придава на
техните идеи огромно влияние върху общественото мнение.
Така че, когато председателят на „Атлантик-Брюке“ повдига въпроса за разпределението на тежестта, това е ясен знак за
това каква програма се планира зад кулисите на тези кръгове.
За по-задълбочено запознаване ви препоръчваме да гледате и предаването: „Как Германия
се управлява отвън – Атлантическият мост“.
Политикът от партията „Зелените“ Катрин Гьоринг-Екард също е била член на „Атлантик-Брюке“.
Тя вече е подала заявление за изготвяне на експертно становище относно изравняване на финансовите
тежести – наричано тук „еднократен имуществен налог“.
През 2022 г. тя и други нейни колеги от партията „Зелените“ се обявиха в подкрепа на такова разпределение на
тежестите във връзка с разходите за борба с коронавируса и последващите разходи, свързани с войната в Украйна.
Възможно ли е тогава чрез ЕС, който е малко по-отдалечен от гражданите и не е толкова в центъра на
общественото внимание, в момента да се подготвят основите за налагането на такива данъци върху имуществото?
Какво е обаче текущото състояние по отношение на регистъра на имуществото на ЕС?
През 2021 г. Европейската комисия възложи проучване за осъществимост, което приключи през 2024 г.
Към момента не съществува нормативен акт, уреждащ създаването на такъв имуществен регистър.
Досега ЕС отрича, че това се планира.
Въвеждането на такъв регистър също би било много непопулярно.
Въпреки това не бива да се подвеждаме и трябва да останем бдителни.
През май 2024 г. Съветът на ЕС, по предложение на Европейската комисия, прие директива, която задължава държавите-членки
да създадат централни регистри на банковите сметки.
Те трябва да обхващат всички лица, които притежават или управляват депозитни сметки, сметки за криптовалути и сейфове в банките.
Друга директива предвижда създаването на система за свързване на тези регистри на банкови сметки, управлявана от Европейската
комисия, така че да може да се извлича информация от банките.
Предвижда се също така да бъдат създадени централни регистри на недвижимите имоти и централни регистри на
собствениците на предприятия, до които да имат достъп органите на всички държави-членки на ЕС.
Заключение: Изглежда, че Европейската комисия заблуждава своите граждани.
Докато тя се преструва, че не възнамерява да продължи с плановете за създаване на регистър на имуществото, зад
кулисите се тъкат планове, така че чрез банките все пак да може да се получи необходимата информация.
Когато тези банкови регистри бъдат напълно изградени, те по този начин ще се превърнат в
регистър на имуществото „през задната врата“.
Може да се изрази съмнение, че за Европейската комисия тук става въпрос единствено за борба с
изпирането на пари и финансирането на тероризма.