Euroopan unioni on vuodesta 2021 lähtien edistänyt suunnitelmia EU:n omaisuusrekisterin perustamiseksi, jonka
vaikutukset ovat laajempia kuin ensi silmäyksellä näyttää.
Ytimessä on keskitetyn tietokannan luominen, johon EU:n kansalaisten varallisuus aiotaan kirjata.
Tässä yhteydessä huomio ei kohdistu pelkästään pankkitileillä oleviin likvideihin varoihin, vaan pohditaan myös
kiinteistöjen, yritysosuuksien, kryptovaluuttojen, taideteosten ja muiden omaisuuserien kirjaamista.
Virallisesti rekisterin tarkoituksena on torjua rahanpesua ja terrorismin rahoitusta.
Kriitikot puolestaan varoittavat kansalaisten yksityisyyden massiivisesta loukkaamisesta ja
huomattavasta väärinkäytön riskistä. Ja aivan oikeutetusti!
Kerättyjä tietoja voitaisiin nimittäin käyttää myös muihin tarkoituksiin, esimerkiksi niin
sanottuun ”kuormituksen tasapainottamiseen”.
Saksassa toteutettiin jo toisen maailmansodan jälkeen kuormituksen tasapainottamista.
Se otettiin käyttöön vuonna 1949 toisen maailmansodan uhrien ja vammautuneiden kunniaksi.
Kyseinen laki antoi liittohallitukselle oikeuden periä pakollisia maksuja ja jopa asettaa pakkohypoteekkeja 30 vuoden ajaksi.
Liittokansleri Friedrich Merzin johdolla Saksan valtionvelka on kasvanut räjähdysmäisesti.
Myös muut EU-maat, kuten Kreikka ja Italia, ovat erittäin velkaantuneita.
Tämän ongelman ratkaisemiseksi politiikassa ja tiedotusvälineissä keskustellaan toistuvasti taakan jakamisesta.
Se tarkoittaisi, että valtio käyttäisi kansalaistensa varallisuutta – eli pakkolunastaisi sen.
Saksan entinen varakansleri Sigmar Gabriel oli jo koronakriisin aikana kannattanut tällaista taakanjakoa.
Sigmar Gabriel ei ole vain yksi ääni monien joukossa.
Hän on Atlantik-Brücken puheenjohtaja.
Sen perusti vuonna 1952 John McCloy, Rockefellerin luottomies, jolla oli erinomaiset verkostot korkean tason vapaamuurariuden
avainhahmona ja joka nautti valtavaa vaikutusvaltaa.
Atlantik-Brücken tavoitteena on ilmeisesti ohjata Saksan politiikkaa tiukasti sen perustajien,
korkean tason vapaamuurarien, linjojen mukaisesti.
Atlantik-Brücke -verkostoon kuuluu 800 johtavaa henkilöä pankki- ja rahoitusalalta,
liike-elämästä, politiikasta ja tiedotusvälineistä.
Myös Friedrich Merz on aiemmin toiminut Atlantik-Brücken puheenjohtajana.
On silmiinpistävää, että johtavien tiedotusvälineiden päätoimituskunnissa on noin 100 jäsentä, mikä
antaa heidän ajatuksilleen valtavan vaikutusvallan.
Joten kun Atlantik-Brücken puheenjohtaja ottaa esille taakan jakamisen, se on selvä viittaus siihen, millaista
agendaa näiden piirien kulissien takana suunnitellaan.
Jos haluatte syventää aiheeseen perehtymistä, katsokaa myös seuraava ohjelma: Kuinka Saksaa
ohjataan ulkopuolelta – Die Atlantik-Brücke.
Myös Vihreiden poliitikko Katrin Göring-Eckardt oli aiemmin Atlantik-Brücken jäsen.
Se on jo pyytänyt asiantuntijalausuntoa kustannusten tasoittamisesta – jota tässä
kutsutaan ”kertaluonteiseksi varallisuusveroksi”.
Hän ja muut Vihreiden puolueen kollegat kannattivat vuonna 2022 tällaista kustannusten jakamista koronakustannusten ja Ukrainan
sodan jälkiseurauksista aiheutuvien kustannusten osalta.
Voisiko siis olla niin, että EU:n kautta – joka on hieman kauempana kansalaisista eikä ole niin vahvasti
julkisuuden valokeilassa – valmistellaan nyt perustaa tällaisten varallisuusverojen perimiseksi?
Mikä on kuitenkin EU:n omaisuusrekisterin nykytilanne?
Vuonna 2021 EU:n komissio tilasi toteutettavuustutkimuksen, joka saatiin päätökseen vuonna 2024.
Toistaiseksi ei ole annettu säädöstä tällaisen omaisuusrekisterin perustamisesta.
EU on toistaiseksi kiistänyt, että tällaista olisi suunniteltu.
Tällaisen rekisterin käyttöönotto olisi myös erittäin epäsuosittua.
Ei kuitenkaan pidä antaa itsensä hämätä, vaan on pysyttävä valppaana.
EU:n neuvosto hyväksyi nimittäin toukokuussa 2024 EU:n komission ehdotuksesta direktiivin, joka velvoittaa
jäsenvaltiot perustamaan keskitetyt pankkitilirekisterit.
Niiden on tarkoitus kattaa kaikki henkilöt, joilla on tai joiden hallinnassa on pankkien
arvopaperitilejä, kryptovaluuttatilejä tai tallelokeroita.
Toisessa direktiivissä säädetään EU:n komission ylläpitämästä näiden pankkitilirekisterien verkostoitumisjärjestelmästä,
jotta pankkien tietoja voidaan hakea.
Lisäksi on tarkoitus perustaa keskitetyt kiinteistörekisterit ja yritysten omistajia koskevat keskitetyt rekisterit,
joihin kaikkien EU:n jäsenvaltioiden viranomaisilla on pääsy.
Johtopäätös: EU:n komissio näyttää pettävän kansalaisiaan.
Vaikka se teeskentelee, ettei aio viedä eteenpäin suunnitelmia varallisuusrekisterin perustamisesta,
taustalla punotaan juonia niin, että tarvittavat tiedot voidaan kuitenkin hankkia pankkien kautta.
Kun nämä pankkirekisterit on saatu täysin valmiiksi, ne muodostavat siten omaisuusrekisterin kiertotien kautta.
On syytä epäillä, että EU:n komissiolle kyseessä on pelkästään rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunta.