Od 2021. godine Europska unija nastavlja s planovima za registar imovine EU-a, čije su implikacije
dalekosežne i nadilaze ono što se na prvi pogled može činiti.
U svojoj suštini, prijedlog podrazumijeva stvaranje središnje baze podataka u koju bi se upisivala imovina građana EU-a.
Fokus nije samo na likvidnoj imovini na bankovnim računima; razmatra se i upisivanje nekretnina,
dionica, kriptovaluta, umjetničkih djela i druge imovine.
Službeno, registar je namijenjen borbi protiv pranja novca i financiranja terorizma.
Kritičari, međutim, upozoravaju na masovno narušavanje privatnosti građana i znatan potencijal za zlouporabu. I to s pravom!
Naime, prikupljeni podaci mogli bi se koristiti i u druge svrhe, na primjer za takozvano "podjelu tereta".
Njemačka je već imala shemu raspodjele tereta nakon Drugog svjetskog rata.
Uvedena je 1949. godine za žrtve i invalide preživjele Drugog svjetskog rata.
Odgovarajući zakon omogućio je saveznoj vladi da nameće obvezne doprinose, uključujući
obvezne hipoteke, u razdoblju od 30 godina.
Pod kancelarskom vlašću Friedricha Merza, njemački je državni dug naglo porastao.
I druge države EU, poput Grčke i Italije, također su teško zadužene.
Kako bi se riješio ovaj problem, u političkim krugovima i medijima ponovno se raspravlja o raspodjeli tereta.
To bi značilo da bi država zaplijenila imovinu svojih građana – drugim riječima, da bi je eksproprirala.
Bivši njemački potkancelar Sigmar Gabriel već se tijekom krize uzrokovane koronavirusom
izjasnio u korist takve raspodjele tereta.
Sigmar Gabriel nije tek jedan glas među mnogima.
On je predsjednik Atlantik-Brückea.
Ovu je organizaciju 1952. godine osnovao John McCloy, bliski suradnik obitelji Rockefeller koji je, kao
ključna figura u slobodnom zidarstvu visokog stupnja, bio iznimno dobro povezan i imao golem utjecaj.
Cilj Atlantik-Brückea očito je usmjeravati njemačku politiku u skladu s načelima svojih
osnivača iz slobodnog zidarstva visokog stupnja.
Atlantik-Brücke okuplja 800 vodećih ličnosti iz bankarstva i financija, posla, politike i medija.
Friedrich Merz također je prethodno obnašao dužnost predsjednika Atlantik-Brückea.
Upadljivo je da uredništva vodećih medijskih kuća čine oko 100 članova, što njihovim idejama
daje ogromnu moć oblikovanja javnog mnijenja.
Stoga, kada predsjednik Atlantik-Brückea pokrene pitanje raspodjele tereta, to je snažan pokazatelj
agende koja se planira iza kulisa u tim krugovima.
Za dublji uvid, pogledajte i program: Kako se Njemačka kontrolira iz inozemstva – Atlantik-Brücke.
Katrin Göring-Eckardt, političarka Zelenih, također je bila članica Atlantik-Brückea.
Već je naručila stručno izvješće o raspodjeli tereta – ovdje nazvano "jednokratnim porezom na bogatstvo" –
Godine 2022. ona i drugi kolege iz Zelenih stranki javno su se zalagali za takav aranžman raspodjele tereta u vezi s troškovima
za COVID-19 i posljedičnim troškovima rata u Ukrajini.
Može li stoga biti da EU – koja je donekle udaljena od javnosti i ne nalazi se toliko u središtu pozornosti – sada postavlja
temelje kako bi mogla uvesti takve poreze na bogatstvo?
Ali kakav je trenutni status u vezi s europskim registrom bogatstva?
Europska komisija je 2021. godine naručila studiju izvodljivosti, koja je dovršena 2024. godine.
Do danas ne postoji zakonodavstvo o uspostavi takvog registra bogatstva.
EU je do sada negirala da je to planirano.
Uvođenje takvog registra također bi bilo vrlo nepopularno.
Međutim, ne bismo se smjeli dati zavarati i moramo ostati na oprezu.
To je zato što je u svibnju 2024. Vijeće EU-a, djelujući na prijedlog Europske komisije, usvojilo
direktivu kojom se od država članica zahtijeva uspostava središnjih registara bankovnih računa.
Namijenjeni su evidentiranju svih osoba koje posjeduju ili kontroliraju račune
vrijednosnih papira, račune kripto i sefove u bankama.
Druga direktiva predviđa mrežni sustav za ove registre bankovnih računa kojima upravlja Europska
komisija, kako bi se omogućio pristup informacijama banaka.
Također se trebaju stvoriti središnji registri nekretnina i središnji registri vlasnika tvrtki,
kojima će imati pristup tijela svih država članica EU.
Zaključak: Čini se da Europska komisija obmanjuje svoje građane.
Ndërsa ajo pretendon se nuk dëshiron t’i ndjekë më tej planet për një regjistër asetesh, prapa skenave, po thuren
fije në një mënyrë të tillë që informacioni i nevojshëm të mund të merret nëpërmjet bankave.
Nakon što se ovi bankovni registri u potpunosti razviju, oni će efektivno formirati
registar imovine koji služi kao skriveni ulaz.
Sumnjivo je da je jedini cilj Europske komisije ovdje borba protiv pranja novca i financiranja terorizma.