Kopš 2021. gada Eiropas Savienība virza plānus par ES aktīvu reģistra izveidi, kura sekas ir
daudz plašākas, nekā šķiet no pirmā acu uzmetiena.
Būtībā runa ir par centrālās datu bāzes izveidi, kurā tiks reģistrēti ES pilsoņu aktīvi.
Šeit uzmanība tiek pievērsta ne tikai naudas līdzekļiem banku kontos, bet tiek apsvērta arī nekustamā īpašuma, uzņēmumu
daļu, kriptovalūtu, mākslas darbu un citu aktīvu uzskaite.
Oficiāli šis reģistrs ir paredzēts nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas apkarošanai.
Savukārt kritiķi brīdina par masveida iejaukšanos pilsoņu privātajā dzīvē un ievērojamo
ļaunprātīgas izmantošanas risku. Un pilnīgi pamatoti!
Jo savāktos datus varētu izmantot arī citiem mērķiem, piemēram, tā saucamajai „slodzes izlīdzināšanai”.
Vācijā sloga sadale tika ieviesta jau pēc Otrā pasaules kara.
Tas tika ieviests 1949. gadā Otrā pasaules kara upuru un invalīdu piemiņai.
Attiecīgais likums ļāva federālajai valdībai 30 gadu laikā iekasēt piespiedu nodokļus, tostarp uzlikt piespiedu hipotēkas.
Kanclera Frīdriha Merca vadībā Vācijas valsts parāds ir strauji pieaudzis.
Arī citas ES dalībvalstis, piemēram, Grieķija vai Itālija, ir ļoti parādā.
Lai atrisinātu šo problēmu, politikā un plašsaziņas līdzekļos atkārtoti tiek apspriesta sloga sadale.
Tas nozīmētu, ka valsts piesavinātos savu pilsoņu mantu – tātad to ekspropriētu.
Bijušais Vācijas vicekanclers Sigmars Gabriels jau koronakrīzes laikā bija paudis atbalstu šādai sloga sadalei.
Sigmars Gabriels nav vienkārši viena no daudzajām balsīm.
Viņš ir organizācijas „Atlantik-Brücke“ priekšsēdētājs.
To 1952. gadā dibināja Džons Maklojs, Rokfellera uzticamais cilvēks, kurš kā augstākā līmeņa brīvmūrnieku
kustības galvenā figūra bija ļoti labi integrēts ietekmīgajos aprindās un kam bija milzīga ietekme.
Organizācijas „Atlantik-Brücke“ mērķis acīmredzami ir vadīt Vācijas politiku, stingri ievērojot tās dibinātāju, kas
piederēja pie augstākā līmeņa brīvmūrnieku ložas, nostādnes.
Organizācijā „Atlantik-Brücke“ ir apvienojušies 800 vadošie pārstāvji no banku un finanšu nozares,
uzņēmējdarbības, politikas un plašsaziņas līdzekļiem.
Arī Frīdrihs Merzs jau ir bijis organizācijas „Atlantik-Brücke“ priekšsēdētājs.
Uzmanību piesaista tas, ka vadošo mediju galvenajās redakcijās strādā aptuveni 100 darbinieki, kas viņu
idejām piešķir milzīgu ietekmi uz sabiedrisko viedokli.
Tātad, ja „Atlantik-Brücke” priekšsēdētājs ierosina sloga sadali, tas ir skaidrs norāde uz to,
kāda programma tiek plānota šo aprindu aizkulisēs.
Lai padziļinātu izpratni, skatieties arī šo raidījumu: „Kā Vācija tiek vadīta no ārpuses – Atlantik-Brücke”.
Arī Zaļo partijas politiķe Katrīna Gēringa-Ekkarda agrāk bija organizācijas „Atlantik-Brücke” locekle.
Viņa jau ir iesniegusi pieprasījumu par ekspertīzi attiecībā uz izmaksu izlīdzināšanu —
šeit sauktu par „vienreizēju mantas nodokli“.
Viņa un citi Zaļo partijas kolēģi 2022. gadā pauda atbalstu šādai izmaksu sadalei saistībā ar izdevumiem, kas radušies koronavīrusa
pandēmijas dēļ, un Ukrainas kara izraisītajām papildu izmaksām.
Vai tādēļ varētu būt, ka ES, kas atrodas nedaudz tālāk no pilsoņiem un nav tik ļoti sabiedrības uzmanības centrā, tagad
tiek gatavots pamats, lai varētu iekasēt šādus īpašuma nodokļus?
Bet kāda ir pašreizējā situācija saistībā ar ES aktīvu reģistru?
2021. gadā Eiropas Komisija pasūtīja priekšizpēti, kas tika pabeigta 2024. gadā.
Līdz šim nav pieņemts neviens tiesību akts par šāda īpašuma reģistra izveidi.
ES līdz šim noliedz, ka tas būtu plānots.
Šāda reģistra ieviešana būtu arī ļoti nepopulāra.
Tomēr nevajadzētu ļauties maldināšanai un jāpaliek modriem.
Jo 2024. gada maijā ES Padome pēc ES Komisijas ierosinājuma pieņēma direktīvu, kas dalībvalstīm uzliek
par pienākumu izveidot centrālos banku kontu reģistrus.
Tām jāaptver visas personas, kurām bankās pieder vai kuras pārvalda depozītu kontus, kriptovalūtu kontus un seifus.
Vēl viena direktīva paredz, ka ES Komisija izveidos šo banku kontu reģistru savstarpējas sasaistes
sistēmu, lai varētu iegūt informāciju no bankām.
Tāpat ir plānots izveidot centrālos nekustamā īpašuma reģistrus un centrālos uzņēmumu īpašnieku
reģistrus, kuriem būs piekļuve visu ES dalībvalstu iestādēm.
Secinājums: Šķiet, ka ES Komisija maldina savus pilsoņus.
Lai gan viņa izliekas, ka nevēlas turpināt īstenot plānus par aktīvu reģistra izveidi, aizkulisēs tiek veikti
pasākumi, lai, izmantojot bankas kā starpniekus, tomēr varētu iegūt nepieciešamo informāciju.
Kad šie banku reģistri būs pilnībā izveidoti, tie faktiski kļūs par slēptu aktīvu reģistru.
Ir pamats šaubīties, ka ES Komisijai šajā jautājumā galvenais mērķis ir tikai cīņa pret
naudas atmazgāšanu un terorisma finansēšanu.