Siden 2021 har Den europeiske unionen arbeidet med planer for et EU-formuesregister, hvis konsekvenser er
mer vidtrekkende enn det ser ut til ved første øyekast.
I bunn og grunn handler det om å opprette en sentral database der EU-borgernes eiendeler skal registreres.
Her er det ikke bare likvide midler på bankkontoer som står i fokus, men man vurderer også å inkludere eiendom,
selskapsandeler, kryptovalutaer, kunstverk og andre eiendeler.
Offisielt skal registeret bidra til å bekjempe hvitvasking og finansiering av terrorisme.
Kritikerne advarer derimot mot et massivt inngrep i borgernes privatliv og det
betydelige potensialet for misbruk. Og det med rette!
For de innsamlede dataene kan også brukes til andre formål, for eksempel til en såkalt «lastfordeling».
Det ble allerede innført en byrdefordeling i Tyskland etter andre verdenskrig.
Denne ble innført i 1949 til minne om ofrene og de skadde fra andre verdenskrig.
Den aktuelle loven ga den føderale regjeringen mulighet til å innkreve tvangsavgifter og
til og med tvangspant i en periode på 30 år.
Under kansler Friedrich Merz har den tyske statsgjelden eksplodert.
Også andre EU-land, som Hellas og Italia, har svært høy gjeld.
For å løse dette problemet diskuteres det stadig vekk i politikken og mediene om en byrdefordeling.
Det ville bety at staten tar beslag i borgernes formue – altså eksproprierer den.
Den tidligere tyske visekansleren Sigmar Gabriel hadde allerede under koronakrisen gått inn for en slik byrdefordeling.
Sigmar Gabriel er ikke bare én stemme blant mange.
Han er styreleder i Atlantik-Brücke.
Denne ble grunnlagt i 1952 av John McCloy, en av Rockefellers nærmeste medarbeidere, som som en sentral skikkelse i frimureriet
på høyt nivå hadde et omfattende nettverk og enorm innflytelse.
Målet med Atlantik-Brücke er åpenbart å styre tysk politikk i tråd med retningslinjene fra
stifterne, som tilhørte den høyere frimurerordenen.
I Atlantik-Brücke er 800 ledende personligheter fra bank- og finanssektoren,
næringslivet, politikken og mediene samlet i et nettverk.
Også Friedrich Merz har tidligere vært formann i Atlantik-Brücke.
Det er påfallende at sjefredaksjonene i de ledende mediene består av rundt 100 medlemmer, noe som
gir deres ideer en enorm innflytelse på opinionen.
Når lederen av Atlantik-Brücke altså bringer spørsmålet om byrdefordeling på banen, er det et tydelig tegn på hvilken
agenda som planlegges bak lukkede dører i disse kretsene.
For å få mer innsikt kan du også se programmet: «Hvordan Tyskland styres fra utlandet – Atlantik-Brücke».
Også De Grønnes politiker Katrin Göring-Eckardt var tidligere medlem av Atlantik-Brücke.
Hun har allerede bedt om en uttalelse om en kostnadsutjevning – her kalt «engangsformuesavgift».
Hun og andre partikollegaer fra De Grønne uttalte seg i 2022 til fordel for en slik byrdefordeling med tanke på koronautgiftene
og de påfølgende kostnadene knyttet til krigen i Ukraina.
Kan det derfor være slik at man nå, gjennom EU – som står litt lenger unna innbyggerne og ikke er så sterkt
i offentlighetens søkelys – legger grunnlaget for å kunne innføre slike formuesavgifter?
Men hva er den nåværende situasjonen når det gjelder EUs eiendomsregister?
I 2021 bestilte EU-kommisjonen en gjennomførbarhetsstudie, som ble fullført i 2024.
Så langt foreligger det ingen lovgivning om opprettelsen av et slikt formuesregister.
EU har så langt benektet at dette er planlagt.
Innføringen av et slikt register ville også være svært upopulær.
Man bør imidlertid ikke la seg lure, men være på vakt.
I mai 2024 vedtok nemlig EU-rådet, på forslag fra EU-kommisjonen, et direktiv som pålegger
medlemsstatene å opprette sentrale bankkontoregistre.
Disse skal omfatte alle personer som har eller kontrollerer depotkontoer, kryptoverdikontoer og bankbokser hos bankene.
En annen retningslinje legger opp til et nettverkssystem for disse bankkontoregistrene, som skal drives av
EU-kommisjonen, slik at informasjonen fra bankene kan hentes ut.
Det skal også opprettes sentrale eiendomsregistre og sentrale registre over selskapseiere, som
myndighetene i alle EU-medlemslandene skal ha tilgang til.
Konklusjon: EU-kommisjonen ser ut til å villede sine borgere.
Mens hun later som om hun ikke vil gå videre med planene om et formuesregister, blir det i kulissene lagt opp til at man
likevel kan skaffe seg den nødvendige informasjonen via bankene.
Når disse bankregistrene er fullt utbygd, vil de dermed utgjøre et formuesregister gjennom en bakdør.
Det er grunn til å tvile på at EU-kommisjonen her kun er opptatt av å bekjempe hvitvasking og finansiering av terrorisme.