Európska únia od roku 2021 presadzuje plány na vytvorenie registra majetku EÚ, ktorého dôsledky
sú ďalekosiahlejšie, než sa na prvý pohľad zdá.
V podstate ide o vytvorenie centrálnej databázy, v ktorej sa majú evidovať majetkové aktíva občanov EÚ.
Pozornosť sa tu nezameriava len na likvidné prostriedky na bankových účtoch, ale uvažuje sa aj o zahrnutí
nehnuteľností, podielov v spoločnostiach, kryptomien, umeleckých diel a ďalších majetkových položiek.
Oficiálne má tento register slúžiť na boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu.
Kritici naopak varujú pred masívnym zásahom do súkromia občanov a pred značným rizikom zneužitia. A majú pravdu!
Zozbierané údaje by sa totiž mohli využiť aj na iné účely, napríklad na takzvané „vyrovnávanie zaťaženia“.
V Nemecku sa vyrovnávanie záťaže uplatňovalo už po 2. svetovej vojne.
Táto medaila bola zavedená v roku 1949 pre obete a zranených druhej svetovej vojny.
Príslušný zákon umožnil federálnej vláde vyberať nútené poplatky až po nútené hypotéky v priebehu 30 rokov.
Za vlády kancelára Friedricha Merza sa nemecký štátny dlh prudko zvýšil.
Aj iné členské štáty EÚ, ako napríklad Grécko alebo Taliansko, sú vysoko zadlžené.
S cieľom vyriešiť tento problém sa v politike a médiách opakovane diskutuje o vyrovnaní záťaže.
To by znamenalo, že štát siahne na majetok svojich občanov – teda ich vyvlastní.
Bývalý nemecký vicekancelár Sigmar Gabriel sa už počas koronakrízy vyslovil za takéto vyrovnanie záťaže.
Sigmar Gabriel nie je len jedným z mnohých.
Je predsedom organizácie Atlantik-Brücke.
Túto organizáciu založil v roku 1952 John McCloy, dôverník Rockefellera, ktorý ako kľúčová postava
vysokého stupňa slobodomurárstva disponoval rozsiahlymi kontaktmi a mal obrovský vplyv.
Cieľom organizácie Atlantik-Brücke je zrejme riadiť nemeckú politiku v súlade s líniami jej
zakladateľov z vysokého stupňa slobodomurárstva.
V organizácii Atlantik-Brücke je združených 800 popredných osobností z bankovníctva a
finančného sektora, hospodárstva, politiky a médií.
Aj Friedrich Merz bol už predsedom organizácie Atlantik-Brücke.
Je zaujímavé, že šéfredakcie popredných médií majú približne 100 členov, čo ich názorom dodáva obrovský vplyv na verejnú mienku.
Ak teda predseda organizácie Atlantik-Brücke spomína vyrovnanie záťaže, je to jasný náznak toho,
aký program sa plánuje v zákulisí týchto kruhov.
Ak sa chcete dozvedieť viac, pozrite si aj nasledujúcu reláciu: Ako je Nemecko riadené zvonku – Die Atlantik-Brücke.
Aj politička Strany zelených Katrin Göring-Eckardt bola v minulosti členkou organizácie Atlantik-Brücke.
Už požiadala o vypracovanie posudku týkajúceho sa vyrovnania nákladov – v tomto prípade
označovaného ako „jednorazový majetkový príspevok“.
Ona a ďalší kolegovia zo strany Zelených sa v roku 2022 vyslovili za takéto vyrovnanie nákladov v súvislosti s
výdavkami na boj proti koronavírusu a následnými nákladmi vyplývajúcimi z vojny na Ukrajine.
Mohlo by teda byť, že práve v rámci EÚ, ktorá je od občanov o niečo vzdialenejšia a nie je až tak v centre
pozornosti verejnosti, sa teraz pripravujú základy na to, aby bolo možné vyberať takéto majetkové dane?
Ako to však v súčasnosti vyzerá s registrom majetku EÚ?
V roku 2021 zadala Európska komisia vypracovanie štúdie uskutočniteľnosti, ktorá bola dokončená v roku 2024.
Zatiaľ neexistuje žiadny právny predpis týkajúci sa zriadenia takéhoto majetkového registra.
EÚ zatiaľ popiera, že by sa to malo uskutočniť.
Zavedenie takéhoto registra by bolo tiež veľmi nepopulárne.
Nemali by sme sa však nechať oklamať a mali by sme zostať ostražití.
V máji 2024 totiž Rada EÚ na návrh Európskej komisie prijala smernicu, ktorá členským štátom ukladá
povinnosť zriadiť centrálne registre bankových účtov.
Tieto opatrenia majú zahŕňať všetky osoby, ktoré majú v bankách vkladové účty, účty s
kryptomenami a bezpečnostné schránky alebo ich spravujú.
Ďalšia smernica stanovuje vytvorenie systému prepojenia týchto registrov bankových účtov, ktorý bude prevádzkovať
Európska komisia, aby bolo možné získavať informácie od bánk.
Majú vzniknúť aj centrálne registre nehnuteľností a centrálne registre vlastníkov podnikov, ku ktorým
budú mať prístup orgány všetkých členských štátov EÚ.
Záver: Zdá sa, že Európska komisia klame svojich občanov.
Zatiaľ čo predstiera, že už nemá v úmysle ďalej presadzovať plány na vytvorenie registra majetku, v pozadí sa
ťahajú nitky tak, aby sa potrebné informácie predsa len dali získať prostredníctvom bánk.
Keď budú tieto bankové registre úplne vybudované, vytvoria tak vlastne register majetku zadnými dverami.
Je pochybné, či Európskej komisii ide v tejto veci skutočne len o boj proti praniu špinavých peňazí a financovaniu terorizmu.