„És ahogyan bevezetőben jogi szempontból is elmondtuk, természetesen szükséges, hogy a forgalomba hozatal
előtt az ilyen típusú lipid-nanorészecskék esetében is bizonyítva legyen az anyag ártalmatlansága.
De ezt nem tették meg. Ez volt az első lépés 2024-ig.
Ez tehát legalábbis súlyos gondatlanságnak minősült.
„2024-től kezdve, amikor a tudományos eredmények alapján már bizonyított, hogy veszélyesek és mérgezőek,
végső soron ez már nem gondatlanság, hanem azt kell mondani, hogy ez legalábbis feltételes szándék…”
Nézze meg most az interjú összeállítását: Prof. Dr. Bhakdi: „Az emberiség ellen elkövetett legnagyobb szervezett bűncselekmény”
(a teljes interjú: https://www.youtube.com/watch?v=jhJrO8nVKks )
Tisztelt hölgyeim és uraim, ma Sucharit Bhakdi professzorral folytatok beszélgetést.
Németországban mindenki ismeri, és aki még nem ismeri, az ma meg fogja ismerni.
Ma együtt szerettünk volna beszélgetni az új könyvéről, valamint a könyvből levonható következtetésekről.
A címe: „mRNS-oltások: az emberiség ellen elkövetett legnagyobb szervezett bűncselekmény és az új bizonyítékok”.
És akkor azt gondoltam magamban, hogy jogászként és orvosként beszéljünk arról, mik azok az új bizonyítékok, mik az új
megállapítások, miért kellene ezt bűncselekménynek tekinteni, és mit kell jogi szempontból tenni
büntetőjogászként, ügyészként, az igazságszolgáltatás részeként, hogy ezeket a bűncselekményeket felderítsük.
Miért ez a legnagyobb emberiség elleni bűncselekmény?
Az okokat ebben a könyvben fejtik ki, méghozzá úgy, hogy mindenki megértse őket.
Ezen bizonyítékok ismertetése nyomán pedig nekem is felmerültek néhány rendkívül sürgető
kérdés, amelyeket egy jogásznak szeretnék feltenni.
És Ön természetesen az a személy Németországban, aki valószínűleg a legjobban tud válaszolni a kérdéseimre.
Első kérdés:
Elvileg nem tilos-e olyan anyagot injekciózni egészséges emberek testébe, amelyről ismert, hogy életveszélyes
mérgező hatása van, függetlenül attól, hogy az önvédelem vagy mások védelme érdekében történik-e?
A kérdésre természetesen alapvetően igennel kell válaszolni.
Tehát egy mérgező anyagot nem szabad egy egészséges ember testébe beadni.
Még ha az egészséges személy ragaszkodik is hozzá, ez végső soron szándékos, etikátlan önkárosításhoz vezetne, sőt
akár öngyilkossághoz is, ha az érintett személy ezt kívánja.
És mindenki tudja azt is, hogy a harmadik személy által elkövetett öngyilkosság – bár
lehetnek kivételek – elvileg büntetendő cselekmény.
És amit itt észreveszek, Bhakdi professzor, az az, hogy nyilvánvalóan – vagy ön másképp
látja? – egy mérgező anyaggal van dolgunk.
És itt a koronavírus-járvány kapcsán az mRNS-alapú oltóanyagokról beszélünk.
Mérgező anyagot adtak be – bár az „oltás” szót valószínűleg idézőjelek közé kell tenni –, azaz injekció formájában, és
az embereknek teljesen hamis képet festettek a helyzetről.
Mindenesetre ami ennek az anyagnak a hátterét illeti.
Igen, erről van szó. De mielőtt ezt kifejteném, szeretnék feltenni a második kérdést.
Nem az a feladata a felügyeleti hatóságoknak – az államtól, vagyis a néptől kapott megbízatás alapján –,
hogy megfelelő ellenőrzések révén megakadályozzák ezt?
Természetesen az állami szervek feladata – különösen a gyógyszeriparban – az anyagok forgalomba hozatalának ellenőrzése.
Németországban, Európában – sőt, szinte világszerte – szigorú szabályozás van érvényben, amely előírja, hogy az anyagokat
csak akkor lehet a fogyasztók rendelkezésére bocsátani, ha az állam megállapította, hogy azok nem jelentenek veszélyt.
Két kérdés, aztán kezdem.
Harmadszor: Ha a hatóságok elmulasztják ezt, és ennek következtében súlyos károk keletkeznek a lakosság körében, nem
minősül ez súlyos, büntetendő felügyeleti kötelezettségszegésnek?
A helyzet az, hogy – ahogy már említettem – a hatóságok kötelesek a gyógyszerjog vagy más jogi eszközök alapján
szabályozni az anyagok forgalomba hozatalát, és megakadályozni, hogy mérgező anyagok kerüljenek a piacra.
Ha elmulasztják ezt ellenőrizni, de a hatóságok ennek ellenére tudatosan és szándékosan engedélyezik ennek az anyagnak a
forgalomba hozatalát, az természetesen elítélendő cselekmény, és ennek természetesen
következményekkel kell járnia az érintett tisztviselők számára.
Negyedszer: Nincs-e a gyártóknak törvényes kötelezettsége arra, hogy ha ilyen veszély merül fel termékeikben,
azt nyilvánosságra hozzák és a terméket visszavonják?
Ez tulajdonképpen minden olyan termékre vonatkozik, amelyet piacra hoznak.
Biztosan emlékeznek a szupermarketekben történt számos termékvisszahívásra, amikor lejárt vagy nem megfelelő higiéniai
körülmények között előállított élelmiszerek kerültek forgalomba, és utólag kiderült, hogy ez szabálysértésnek minősül.
Ha utólag kiderül, hogy ez megtörtént, akkor az összes ilyen anyagot, élelmiszert és terméket visszahívják.
Ez még inkább igaz a gyógyszerjogra.
Egyértelmű, hogy ha egy anyag veszélyes, és ezt utólag állapítják meg, akkor azt ki kell vonni a forgalomból.
A 60-as évek elején a Contergan-ügyben már találkoztunk ezzel, és más esetekben is újra és újra előfordul.
Nem jelenti-e a nürnbergi kódex megsértését, ha ismeretlen hatékonyságú és biztonságosságú anyagokat
adnak be a betegeknek, ráadásul tájékoztatás nélkül?
Természetesen. A nürnbergi kódex éppen ezt hivatott megakadályozni.
A Nürnbergi Kódexet ugyanis éppen a 40-es években a nácik által végzett emberkísérletek fényében dolgozták ki.
Az orvosok soha nem kezelhetik az embereket kísérleti alanyként, az orvosi kutatás tárgyaként. Ezt éppen ki kell zárni.
Nos, most pedig térjünk rá a tényekre. És itt nincs szó gyanúkról, hanem tényekről van szó.
Ezekkel a vakcinákkal… mind csomagolva vannak, ugye?
Ezeket az mRNS-vakcínákat csomagolják, és a csomagolás folyamatban van…
… vastag betűvel, nem igaz?
A zsírokban. Ezeket a zsírokat soha nem engedélyezték egészséges embereknél való alkalmazásra. Soha.
Az úgynevezett „sürgősségi engedélyezés” keretében Amerikában megengedett a még nem tesztelt anyagok
használata, vagyis úgy is mondhatnánk, kísérleti jelleggel.
Európában és különösen Németországban pedig széles körben azt feltételezik, hogy a feltételes
engedélyezés megegyezik az amerikai sürgősségi engedélyezéssel.
De szeretném hangsúlyozni, hogy ez nem felel meg a valóságnak.
Mivel nincs olyan szabályozás, törvény, sőt tulajdonképpen semmilyen lehetőség arra, hogy ha egy anyagról
ismert, hogy veszélyes, akkor azt mégis használhassák.
Ezért tettem fel Önnek azt a kérdést, hogy ha köztudott, hogy valami mérgező, akkor azt nem szabad használni?
Nos, ezekkel a zsírokkal, ezekkel a nano-lipid-részecskékkel kapcsolatban még a forgalomba hozatali
engedély kiadásakor – azaz 2020-ban – nem volt ismert, hogy maga a csomagolás is rendkívül mérgező.
Mert ez a felfedezés 2024-ben történt.
2024-ben kiderült, hogy ez az anyag rendelkezik egy olyan tulajdonsággal, amely a
vérmérgezés során a baktériumokból származik.
És ez az anyag annyira felpörgeti az immunrendszert, hogy mindenhol gyulladások alakulnak ki.
Elvileg olyan, mint egy csillagszóró. Ez aktiválja az immunrendszerben lévő csillagszórókat.
Ezek nem antitestek – mindegy, hogy mik is ezek.
De éppen ezért ezek a baktériumi méreganyagok, az endotoxinok, semmilyen körülmények között nem lehetnek jelen
egyetlen injekciós gyógyszerben sem. Ez szigorúan tilos.
Aztán két évvel ezelőtt kiderült, hogy éppen ezek az ember által előállított zsírok rendelkeznek ugyanilyen tulajdonsággal.
Ez már megjelent. Mi is idéztük ezt a könyvünkben, megjelölve a forrást.
Bárki utánanézhet. Ezt a felfedezést már többször is megerősítették.
Soha nem cáfolták, nem vonták vissza. És a publikáció szerepel a szakirodalomban.
Ennek ellenére a hatóságok nem reagáltak.
Ennek ellenére a cég nem reagált. Hiszen a cégnek valójában azonnal közölnie kellett volna ezt.
És nincs szükségünk további vitára, mert ez tény.
2024 előtt még semmit sem tudtak ezeknek a nanorészecskéknek, ezeknek a
lipid-nanorészecskéknek a toxicitásáról. Pontosan így van.
Ez még nem volt ismert. De tudták, hogy még nem vizsgálták ki őket alaposan. Nem ismerték a következményeket.
És amint azt jogi szempontból már az elején elmondtuk, természetesen elengedhetetlen, hogy az ilyen
típusú lipid-nanorészecskék forgalomba hozatala előtt is bizonyított legyen az anyag ártalmatlansága.
De ezt nem tették meg. Ez volt az első lépés 2024-ig.
Ez tehát legalábbis súlyos gondatlanságnak minősült.
2024-től, amikor a tudományos eredmények alapján már bizonyított, hogy veszélyesek, toxikusak, végső soron már nem gondatlanságról
van szó, hanem azt kell mondani, hogy ez legalábbis feltételes szándékosság, hogy ezeket a lipid-nanorészecskéket
úgynevezett „vakcina-hordozóként” forgalomba hozzák.
Ez tehát azt jelenti, hogy minden később jelentkező mellékhatás, illetve minden hatás – beleértve a toxikus hatásokat is – végső
soron azoknak az embereknek a hibája, akik engedélyezik, hogy ezeket a részecskéket gyártsák
és forgalomba hozzák, és ne vonják vissza őket.
Ezeknek a részecskéknek az a tulajdonságuk, hogy nem ismernek határokat.
A véráramból eljutnak az összes szervbe, beleértve az agyat is.
És az agy tele van ilyen csillagszórókkal, amelyek felgyulladnak.
És ezért azonnal szikrák keletkeznek az agyban, amelyek károsodást okoznak.
Az agy gyulladása pedig az encephalitis.
És minden agygyulladás életveszélyes, és a legrosszabb lehetséges károsodásokhoz vezethet.
Bhakdi professzor, magyarázza el, miért fordul ez elő egyeseknél, míg sok másnál nem?
Nos, ezek az anyagok nyilvánvalóan egyes emberek számára különösen mérgezőek, mások számára viszont nem. Hogy lehet ez?
Igen, rengeteg oka lehet ennek.
Ami ezeknek a lipid-nanorészecskéknek a mérgezőségét illeti, mindenki számára
egyformán mérgezőek. Csakhogy el kell jutniuk oda.
És ez problémát jelent ezeknek a lipid-nanorészecskéknek, akárcsak az összes vakcinának.
Mert ha az oltóanyagot nem tárolták megfelelően, ha nem kezelték megfelelően, vagy túl sokáig állt,
akkor ezek a lipid-nanorészecskék is tönkremennek.
És akkor nem jutnak el az agyba. Ez szinte triviális.
Nos, laikus szemszögből – hiszen nem vagyok sem toxikológus, sem orvos – én legalábbis így képzelem el:
Ha valakinek arzént adnak, akkor kétség esetén meghal.
Akár férfi, akár nő, akár 90 éves, akár 2 éves.
A lipid-nanorészecskék esetében – ha jól értem – az a helyzet, hogy ezek a lipid-nanorészecskék elvileg
minden embernél rendkívül súlyos mellékhatásokat okozhatnak.
De ez attól függ, például attól, hogy az anyagot hogyan tárolják, és hogyan adják be.
Egyeseknél ez agyhártyagyulladást, azaz encephalitist okozhat.
Nem agyhártyagyulladás, hanem agygyulladás.
Á, szóval agyvelőgyulladást okozhat. A másik viszont épségben megússza.
Igen, pontosan.
Ez egyfajta mérgező orosz rulett.
Igen, pontosan, teljesen így van. Helmut Sterz is így írta.
És ezt senki sem tudja megjósolni.
Érdekes, volt egy thaiföldi tanulmány, amelynek keretében a thaiföldi kollégáim statisztikai felmérést végeztek.
Nevezetesen, hogy mely városokban regisztrálták a legtöbb mellékhatást.
És aztán voltak egészen különböző görbék.
Azok, amelyek nagyon meredeken emelkedtek, vagyis minél több oltást adtak be, annál meredekebb lett a görbe,
így egyes városokban a mellékhatások aránya 10 % körül volt – igen, az összes mellékhatás összesen.
Másoknál viszont szinte semmi.
És aztán kiderült, hogy azok a városok, ahol a nagyvárosok közül a legtöbb mellékhatás jelentkezett az oltópontokon – Bangkok,
igen, természetesen ott voltak –, ahol jó hűtőszekrények vannak.
És a legkevesebb mellékhatás a vidéken, a kis kórházakban fordult elő.
Nos, igen, a trópusokon. Ennél többet nem is kell mondanom.
Vagyis néha akár jó is lehet, ha az orvosi ellátás nem olyan kiváló, mint a fővárosban.
Igen, természetesen. Hála Istennek, a vidéken élők sokkal jobban megúszták.
Már most láthatjuk, hogy már önmagukban is ezek a lipid-nanorészecskék elegendő okot adnak arra, hogy cselekedjünk.
És el kell képzelni, hogy ezek a lipid-nanorészecskék nem ismernek határokat. Átjutnak a méhlepényen is. Anyáról gyermekre.
És ezt most a német csoport is megállapította.
Erről már megjelentek publikációk is. Megjelentek olyan publikációk, amelyek szerint ezek a
lipid-nanorészecskék átjutnak a placenta-gáton.
És hogy azok az idegen gének ott vannak a gyermekben. Az anyaméhben. Ez szörnyű.
Valóban szörnyű.
Éppen most azon a könyvön töprengek, amelyet Sterz úr nemrég írt az oltási maffiáról.
Ahol, úgy hiszem, arra is kitért, hogy ez a placenta-gát az anya és a gyermek között áthatolható.
És nyilvánvalóan egyáltalán nem végeztek teszteket ennek a koronavírus elleni, idézőjelben „vakcina” néven
emlegetett, mRNS-vakcina sürgősségi engedélyezése előtt.
Vagyis beadtak valamit, és akkoriban egyáltalán nem tudták, milyen következményei lesznek. Vagy mégis tudták?
Nem. Más kutatócsoportok korábbi kísérletei már ezt igazolták.
De erről nem esett szó. És nem is vizsgálták alaposan.
Nos, ez a Helmut Sterz által írt könyv volt tulajdonképpen az ihletforrása ennek az utolsó könyvnek a kiadásához.
Mivel ebben a legutóbbi könyvben, amelyet Helmut és én közösen szerkesztettünk – mi ugyanis a szerkesztők vagyunk, nem
a szerzők –, ott mindannyian összeállítjuk a mozaikkockákat.
És ebből végül egy olyan összetett mozaik alakul ki, amelyet mindenki megérthet.
Minden bizonyítékkal alátámasztva, miért jött el most az az idő, hogy a jogászok vegyék át az ügyet.
És miért képes most a lakosság ezt ebbe az irányba terelni.
Hadd térjek vissza még egyszer erre a kérdésre. Ez a kérdés számomra fontos volt.
Amikor a vakcina ideiglenes engedélyt kapott, tudtak-e a gyermekekre – vagyis a magzatokra –
gyakorolt lehetséges következményekről? Tudták ezt?
Vagy azt mondták: „Csukd be a szemed, és vágj bele, nem tudjuk, de majd valahogy sikerül”? Vagy végül is nem érdekelt őket?
Ezt mindenképpen tudni kellett volna? Vagy tudták ezt?
Mindenképpen. És most, Maaßen úr, kapaszkodjon meg jól.
A lipid-nanorészecskéket már átvettük.
De tudjuk, hogy maga ez a vakcina, az mRNS – amelyet úgy állítottak elő, hogy gyártási eljárásként
nyújtsák be értékelésre és engedélyezésre – egy viszonylag tiszta eljárás keretében került benyújtásra.
Hogy miért volt ez helyes, azt most nem kell megvitatnunk.
De tiszta volt. És ezt a tiszta eljárással előállított terméket az első nagy klinikai vizsgálatban is felhasználták.
Csak egy ilyen volt. Ez 2020 közepén történt. 20 000 alanyon.
És ezt az oltást viszonylag jól viselték. Viszonylag. Nem túl jól, de viszonylag.
És az eljárást már jóváhagyták. Jóváhagyták. Jóváhagyták.
Amikor azonban von der Leyen asszony megvásárolta ezeket az oltóanyag-adagokat egész Európának, és a Biontech megkapta tőle a
megrendelést – a vásárlás még azelőtt megtörtént, hogy a termék egyáltalán elkészült volna –, nem tudták a
terméket a megfelelő eljárás szerint előállítani, mert az túl drága lett volna számukra.
Ilyenkor veszteség keletkezett volna, nem pedig nyereség. És ezért módosították az eljárást.
És módosították az első milliárd adag előállítási eljárását, amelyeket aztán decembertől kezdve adtak be.
Ezt a módosított eljárást soha nem hagyták jóvá hivatalosan.
Mivel nem közöltek részleteket arról sem, hogy mi volt benne, mi változott, és hogyan nézett ki
a termék, egyáltalán nem nyújtottak be semmit.
Ez azt jelenti, hogy a sürgősségi engedélyt kapott termék más volt, mint amit végül beadagoltak? Igen.
Ez azt jelenti tehát, hogy a sürgősségi engedély valójában egyáltalán nem vonatkozik arra a termékre, amelyet később
értékesítettek, mert azt már más feltételek mellett gyártották.
Igen, pontosan így van. Az olcsó gyártáshoz vezető döntő lépés az volt, hogy baktériumkromoszómákat használtak fel.
Ezeket a baktériumkromoszómákat használták sablonként.
Nem mesterséges gének, hanem valódi gének. Pontosabban baktériumokból származó gének.
És akkor egy olyan problémába ütköztek, amely megoldhatatlan volt, és a mai napig is az marad.
Nevezetesen, ha ezeket az óriási kromoszómákat vesszük, amelyek hatalmasak ahhoz képest, hogy milyen
mesterséges géneket használtak a klinikai… …engedélyezéshez. Az engedélyezéshez, igen.
Ebben az esetben lehetetlen ezeket a baktériumkromoszóma-töredékeket teljesen eltávolítani.
Ez egyszerűen lehetetlen. Nincs rá mód.
Vagy pedig olyan drága lesz, hogy az is veszteséget eredményezne.
Nos. És ezt sem tették meg. Éppen ezért találták meg ezeket a baktériumkromoszómák maradványait. És
mindig így volt. Aki megnézte, az megtalálta őket.
És az első megállapítás három évvel ezelőtt született. Ezt át kell gondolni. Három évvel ezelőtt, Maaßen úr.
A mai kor egyik legjelentősebb molekuláris biológusától. Kevin McKinnon.
Ő az Emberi Genom Projekt egyik projektvezetője volt.
Ő az az ember, aki közreműködött az emberi genom teljes dekódolásában.
Nos, ha valaki tudja, hogyan kell az DNS-t azonosítani és hogyan kell az DNS-t szekvenálni, akkor az Kevin.
És ő rátalált. Ő is elmondta.
De a hatóságok – igen, a Paul-Ehrlich-Intézet – elfordították a tekintetüket. Az EMA is
elfordította a tekintetét. Á, biztosan nem lesz semmi baj.
Nem olyan ez, mintha az állam szerződést kötne – mondjuk – egy építőipari vállalkozóval, aki
autópályát és autópályahidakat kell építenie?
A szerződésben pedig pontosan szabályozva van, hogy mit kell teljesíteni.
És aztán később az építőipari vállalkozó azt mondja magában: „Na ja, ez nekem túl drága, ebből alig marad
nyereségem, inkább a rossz minőségű betont használom.” Igen, mert így tényleg pénzt tudok megtakarítani.
És aztán az utat és a hidat rossz minőségű betonnal építik meg, és a híd végül összeomlik.
Nos, akkor viszont a megbízó, azaz az állam feladata lenne a felügyeletet ellátni, hogy a híd ne dőljön össze,
és ellenőrizni, hogy ez a beton megfelel-e a követelményeknek vagy sem. Így is lehet ezt értelmezni?
Igen, természetesen. Pontosan így van. És éppen ezért létezik a Paul-Ehrlich-Intézet.
És az kitér előle, és nem akar semmi köze hozzá.
Ez az EMA feladata volt. Ez nem lehet igaz.
A Paul-Ehrlich-Intézet a német népért felel.
Szóval, amikor ezt hallom, azon kapom magam, hogy vajon hol is vagyunk tulajdonképpen? Németországban vagyunk? Hol vagyunk?
Mert azt mondták: „Egy kis baktériumkromoszóma-DNS – mit árthat már az?”
Igen. Voltak olyan szakértők is – a kollégáim közül: „Emberek, ne izguljatok fel! Naponta rengeteg baktériumkromoszóma-DNS-t
fogyasztotok az ételekkel. És az nem okoz semmilyen kárt.”
Étkezés közben. De azért van különbség, hogy ezt a gyomorban veszük-e fel, vagy
közvetlenül a véráramba injekciózzák, nem igaz?
Igen, uram, természetesen. És ezt nem is kell közvetlenül a véráramba injekciózni. Az izomba kell beadni.
Az izmokba, igen.
Mindig bekerül a véráramba.
És a véráramon keresztül eljut minden szervbe. Úgy értem, ezt már megbeszéltük. Na, akkor.
És decemberben azt mondtam Helmutnak: „Ha csak úgy lehetne pontot tenni az ügy végére, hogy valaki bebizonyítja, hogy ez
az anyag, ezek a baktériumkromoszómák mérgezőek és halálosak, akkor írunk egy könyvet, vagy kiadunk egy könyvet.”
És ez történt. És ezért jelent meg most ez a könyv, Maaßen úr.
Mert ott mindenki elolvashatja, mi történt.
Először is, bebizonyosodott, hogy ezek a kromoszómarészletek – azaz a nagyon rövid szekvenciák –
beépülhetnek az emberi kromoszómákba, és rákot okozhatnak.
Nos, ezt a felfedezést egy turbóhólyagrákban szenvedő nő esetében tették.
És a hólyagrákos kromoszómában beágyazott Spike-szekvenciákat találtak.
Egy pillanat, kérdezhetek még valamit? Nem tudom, jól értem-e.
Most beszéljünk ezekről a lipid-nanorészecskékről? Nem.
Nos, a csomagolás – ez volt az egyetlen dolog, amit megállapítottak, hogy a
lipid-nanorészecskék veszélyt jelentenek. Igen.
A másik kérdés pedig az mRNS bakteriális DNS-sel való szennyeződése.
Ami a… miatt jött létre … a nem tanúsított tömegtermelés miatt. Igen.
A harmadik kérdés pedig tulajdonképpen az, hogy a mod-RNS, azaz az mRNS, illetve maga az oltóanyag milyen mértékben mérgező.
Tényleg úgy van, hogy alapvetően három szintet kell megkülönböztetnünk?
Most azonban szeretném a hallgatóság figyelmét arra a tényre irányítani, hogy a DNS – méghozzá a
baktériumi DNS – életveszélyes, és rákot okozhat.
Ennek a szekvenciának az emberi DNS-be való beépülése okozta a rákot.
Ez szerepel ebben a munkában, alátámasztott tény, és teljesen egyértelmű.
Ennek nyomán elkerülhetetlenül azonnal be kell tiltani ezeknek az injekcióknak a további alkalmazását.
Nos, Bhakdi professzor, úgy látom, itt két új nyomra bukkantam.
Szóval az első kérdés az volt, hogy a mod-mRNS önmagában mérgező-e?
És úgy gondolom, hogy az elmúlt öt-hat év tapasztalatai alapján ezt elvileg is elmondhatjuk.
A második dolog, amit ma említett, vagyis az első pont, amit ma kiemelt a lipid-nanorészecskékkel kapcsolatban, az volt, hogy
ezek a lipid-nanorészecskék mérgezőek, mert átjutnak a vér-agy gáton és a vér-placenta gáton is, végül pedig a magzat számára
is nagyon veszélyesek lehetnek, és agygyulladáshoz vezethetnek.
És akkor azt is mondta, hogy a tárolási körülményektől vagy más tényezőktől is függ, hogy a
virulencia – vagyis a toxicitás – nagyobb vagy kisebb-e.
És a harmadik – és ez, úgy gondolom, most az igazán döntő üzenet, az, hogy a nagy gyógyszeripari vállalatok olyan terméket adtak el
az államoknak, amely nem felel meg annak, amit megvásároltak, vagyis amit a szerződés tartalmaz, és amit a
hatóságok engedélyeztek, hanem ami alapvetően olcsó módon bakteriális DNS-sel szennyezett.
És ennek a bakteriális DNS-nek hihetetlen következményei voltak, nevezetesen az, hogy beépült az emberi DNS-be is, és súlyos, sőt
a legsúlyosabb betegségekhez vezetett, ahogyan ön is épp most említette: egy esetben
turbóhólyagrákhoz, és még sok-sok más esethez is.
És ezzel kapcsolatban eszembe jutott, Bhakdi professzor, hogy a gyógyszergyárak mindig is azt mondták: „Mivel már megkötöttük
a szerződéseket, nekünk nincs többé semmi dolgunk az ügyben.”
Igen, abban mindig az áll, hogy mi semmiféle felelősséget nem vállalunk semmiért. Úgy mondhatnánk, hogy mentesítettek minket.
Csak azt kell mondanom, hogy ha teljesen mást szállítottak, mint amit megrendeltek, és ha ez egyáltalán nem esik a
rendkívüli engedély hatálya alá, akkor felelősséggel tartoznak – polgári jogi és büntetőjogi szempontból egyaránt.
Úgy kell lennie, hogy mindenkinek megszűnik a mentessége, nem igaz?
Igen, utána már igen. De amit mondott, az alapvetően nekem is világossá tette, hogy miért vannak olyan
embercsoportok, akik megbetegednek, és mások, akik nem.
Akkor egyszerűen csak azért, mert pechjük volt.
Például a csomagolás – azaz a lipid-nanorészecskék – tárolása tekintetében, vagy éppen az anyag
bakteriális DNS-sel való szennyeződése tekintetében.
A többiek pedig egyszerűen csak szerencsések voltak.
Rulett. Orosz rulett.
Orosz rulett, igen. Így van.
És úgy gondolom, hogy most minden tudatosan részt vevő személy ellen büntetőeljárást kell indítani. Ennek így is kell lennie.
A gyártóktól kezdve a politikai szerveken, a tudományos szervezeteken és a népszerűsítőkön át egészen a médiáig.
És szerintem, ha valakinek van egy kis esze, akkor megfordulnék, és azt mondanám: „Istenem, ezt akkor tényleg nem tudtam.”
És ez ma is valóban működne. Mert azok a dolgok, amikről az imént beszéltem, azok nem voltak ismertek.
Mindannyian az elmúlt két évben váltak ismertté.
És ez nem közismert, mert eddig senki sem fejtette ki igazán. De most már minden benne van a könyvben.
És most senki se mondhassa, hogy nem tudták, vagy hogy én nem tudtam róla.
De ha azt mondja, hogy ez nem volt ismert, akkor ez csak a nagyközönségre vonatkozhat, talán az igazságszolgáltatásra
is, de nem a gyártókra, és nem azokra, akik forgalomba hozták, vagy akik ideiglenes engedélyt adtak ki.
Ezeket nem lehet figyelmen kívül hagyni, erről nem volt tudomásunk.
Nem. Így van. Vagy tudatosan tudtak róla, vagy tudniuk kellett volna róla, és ennek ellenére forgalomba hozták.
És amikor később látták, milyen következményei voltak ennek, nem vonták vissza, hanem továbbra is forgalomba hozták.
Igen. Éppen ezért ez a mai napig bűncselekménynek minősül.
És most moratóriumot kell elrendelni az egészséges emberek számára szánt összes mRNS-oltásra vonatkozóan. Ez is elengedhetetlen.
Amit mondtam, az már két éve közismert: a nanorészecskék toxicitása, valamint az, hogy DNS-szennyeződés volt benne.
Ha ma nem lehetséges, akkor a kormány és a vevő sem mondhatja-e fel az elmúlt két, illetve
három év alatt kötött adásvételi szerződéseket?
Ez természetesen egy teljesen más kérdés, amely független a büntethetőségtől és attól a kérdéstől, hogy a
jövőben egyáltalán milyen mértékben fogják még ezeket az mRNS-anyagokat – idézőjelben – „beoltani”.
Úgy vélem, ha nem azt szállították, amit megrendeltek, akkor az egyáltalán nem esik a vásárlási szerződés hatálya alá.
Tehát ez azt jelenti, hogy amikor megrendelték azt a mintát, amelyet láttak, amelyet megvizsgáltak, és ahogy ön is mondta, azt
a mintát, amelyet megvizsgáltak, és amely aztán ideiglenes tanúsítást kapott, az egy olyan anyag
volt, amely nem tartalmazott bakteriális DNS-t.
Ez az anyag, úgy mondhatnánk, tanúsítvánnyal rendelkezik. Ezt az anyagot megvásárolták.
És most valami teljesen új érkezett.
És jogászként fel kell tennem a kérdést: ez egyáltalán még a szerződés tárgyát
képezi, vagy már teljesítéskésedelemről van szó?
Azt mondanám, hogy ez nem tartozik a szerződés hatálya alá, mivel ők egyáltalán nem teljesítették a szerződést.
És ezért nem csak azt kell érvényteleníteni, vagyis a szolgáltatást… Vissza a pénzt.
Kérem, adja vissza a pénzt, pontosan. Igen.
Hogyan jutottunk el idáig?
Képzelje csak el: a BioNTech-nek 15 milliárdja van félretéve. Ez köztudott.
Nem lenne nehéz önöknek most visszafizetni néhány milliárdot, három, négy, öt milliárdot.
És akkor létre lehetne hozni egy segélyalapot az oltás okozta károsodást szenvedők számára. Ó, igen. És
nagyon egyszerűen ki lehetne fizetni a kártérítéseket.
Ehhez pedig nem kell semmilyen bírósághoz fordulni, hanem gyorsan és egyszerűen elintézhető.
El kell mondanom, hogy Thaiföld volt az első ország, amely kifizette ezt a kártérítést. Ez 2022-ben történt.
Több millió, több tízmillió összegben. És még ma is folytatja a visszafizetést.
És tudom, hogy a thaiföldiek hogyan csinálták. Nagyszerű volt.
Attól tartok, hogy Németországban egyszerűen túl sokan profitáltak ebből, és túl sokan vettek részt benne.
Meg kell mondanom, hogy van egy hálózatunk, amely bűntársakból, cinkosokból és olyan emberekből áll, akik
egyszerűen csak tétlenül nézték az eseményeket, és kötelességük ellenére nem tettek semmit.
Nagyon-nagyon nehéz lesz.
Éppen ezért eddig még egyáltalán nem történt meg az összes koronavírus-intézkedés és az oltási időszak áttekintése.
Éppen ezért mondom ezt. Ha most rájönnek, hogy vissza kellene térniük, meg kellene fordulniuk, és nem
kellene tovább részt venniük, mert aki most továbbra is részt vesz benne, az részese lesz ennek.
Igen. És ez ellen nincs kegyelem. Nincs megbocsátás. Igaz? Igaz.
De ha most megragadnák az alkalmat, és azt mondanák: „Tényleg nem tudtuk, ha tudtuk volna, akkor sem tettük volna meg.”
De ennek már vége.
Mi azt támogatnánk, hogy ne csak a vételi szerződéseket semmisítsék meg, hanem a pénzt is kifizessék,
visszafizessék. Ez számukra mégis olyan egyszerű.
A parlamenti képviselők is. Miért? Nem hiszem, hogy a többségük bármiről is tudott volna.
Ők csupán azok a bérgyilkosok voltak, akik részt vettek benne.
De ha most a Bundestagban és a tartományi parlamentekben maguk a képviselők is felállnának, és azt mondanák: „Emberek,
ez tényleg így van. A pénzt vissza kell adni a lakosságnak.”
Igen. És ez olyan egyszerű. Miért ne tenné meg?
Úgy gondolom, hogy a berlini politikai körökben nehéz ezt keresztülvinni.
Van-e lehetőség arra, hogy a lakosság ezt a kérdést vagy ezt a javaslatot a Bundestag elé terjessze?
Nos, nem látom, hogy a Bundestagban azoknál a frakcióknál, amelyek eddig a kormányt alkották – a
CDU-nál, a CSU-nál, az SPD-nél vagy a Zöldeknél –, lenne érdemi hajlandóság a múlt feldolgozására.
Ez nem a múlt feldolgozása. Vissza akarjuk kapni a pénzünket.
Nem, nem. Rendben. A múlt feldolgozása annyiban, hogy el kellene ismerni: a múltban valóban történtek hibák.
Senki sem hajlandó. Tényleg azt mondhatom,… Senki sem hajlandó elismerni, hogy hibák történtek.
Emlékeztetnék rá, hogy két hónappal ezelőtt részt vettem a Bundestag koronavírus-intézkedésekkel
foglalkozó vizsgálóbizottságának ülésén.
Mellettem pedig ott ült a korábbi főnököm, Thomas de Maizière, aki akkor szövetségi belügyminiszter
volt, valamint Nancy Faeser, aki az egyik utódja volt.
És mindketten egyhangúlag azt mondták, hogy tulajdonképpen nagyon jól vészeltük át ezt az időszakot, a koronavírus-járvány
idejét, és tulajdonképpen egyáltalán nem követtünk el hibákat.
Köszönet, dicséret, köszönet és elismerés a szövetségi kormánynak.
És most ne nézzünk vissza, hanem előre.
És már akkor is világos volt számomra, hogy nem hajlandók elismerni, hogy hibákat követtek el. Nekik pedig tudniuk kellene.
Még egy vak is, a botjával a kezében, látja, hogy mi minden ment rosszul.
Nem is kell elolvasni az új könyvét ahhoz, hogy megértsük, milyen katasztrófa történt, és hogy az még mindig tart.
Az a benyomásom, hogy ezek a pártok nem akarják ezt. Rá kell őket venni. Nyomást kell gyakorolni rájuk.
Örülök, hogy az AfD nyomást gyakorol a Bundestagban. Csak remélni tudom, hogy ez a nyomás tovább erősödik.
Szükségünk van a múlt feldolgozására. Meg kell állítanunk ezt a folyamatot – nem csupán moratóriumra van szükség, hanem általános
leállításra és tilalomra az ilyen lipid-nanorészecskék, valamint a szennyezett mRNS-anyag beadására vonatkozóan.
Szerintem az lenne a legjobb, ha eleinte létrehoznánk egy jogi munkacsoportot, amely jogi szempontból is átvizsgálná
az egészet, és szükség esetén büntetőfeljelentést is tenne.
Mert amit ma itt megvitattunk, Bhakdi professzor, azok nem éppen aprócska szabálysértések.
Ezek súlyos és rendkívül súlyos bűncselekmények. Éppen ezért nem alaptalanul használta a „bűntett” kifejezést.
A bűncselekmény pedig mindig szándékkal jár együtt.
És olyan különleges bűncselekmények esetében, mint – ezt itt szintén szem előtt kell tartani – a gyilkosság, amelynek lényege
az ember megölése, felmerül a szándék és a motiváció kérdése.
Csupán nyereségvágy, haszonszerzés volt a háttérben? Vagy voltak még más indítékok is, amelyek szerepet
játszottak abban, hogy ezeket az anyagokat – a jobb tudat ellenére – idézőjelben „beoltották”?
Bhakdi professzor, nem csupán reménykedem, hanem biztos vagyok benne, hogy sikerül majd felülvizsgálni a
helyzetet, és véget vetni ennek az őrült oltási kampánynak.
De valószínűleg még szükségünk van egy kis időre.
A nyomást egyszerűen nem szabad enyhíteni. Nem szabad enyhíteni. És fel kell világosítanunk a lakosságot.
Fel kell ébreszteni az embereket, mert egyszerűen még mindig túl sokan bedőlnek ezeknek a mainstream szlogeneknek.
Továbbra is be kell oltatni magunkat. Nemrég ismét láttam ilyen hirdetést.
Tehát felvilágosítani, felvilágosítani, felvilágosítani – ez elengedhetetlen.
Igen, de nem csak fel kell hívni rá a figyelmet, hanem be is kell tiltani. Igen, természetesen.
Ezt az oltást, oltást, oltást be kell tiltani. Büntetendővé kell tenni.
Az emberek úgy halnak meg, mint a legyek. Komolyan. Annyira megbetegednek.
Annyi dolgot felvetettem. Teljesen kétségbe vagyok esve. Az áldozatok is.
Túl sokan haldokolnak most. Ez nem lehet így. És ki segít nekik? Ki segít nekik?
Harcolunk. Azért harcolunk, hogy ezeket a szennyezett vakcinákat, ezeket az mRNS-lipid-nanorészecskéket betiltsák, és
hogy többé ne végezzenek velük oltásokat. Egy tiltásért küzdünk.
És ami nekünk kell, az az, hogy az áldozatokat kártalanítsák. Meg kell védeni őket.
Segíteni kell nekik. Ebben én is egyetértek önnel.
Azokat a nyereségeket, amelyeket ezek a vállalatok az elmúlt években realizáltak az adófizetők
pénzéből, az áldozatok védelmére kell fordítani.
Maaßen úr, köszönöm, hogy időt szakított rám. Nagyon szívesen. Tovább küzdünk…