„Și, așa cum am precizat la început din punct de vedere juridic, este, desigur, necesar ca, înainte de introducerea pe
piață a unor astfel de nanoparticule lipidice, să se fi stabilit caracterul inofensiv al acestei substanțe.
Și nu s-a făcut asta. Aceasta a fost prima etapă până în 2024.
Așadar, a fost vorba, cel puțin, de o neglijență gravă.
„Începând din 2024, când, pe baza datelor științifice, se va stabili că sunt periculoase și toxice, nu va mai fi
vorba, în cele din urmă, de neglijență, ci va trebui să spunem că este vorba, cel puțin, de o intenție condiționată, …”
Urmăriți acum un rezumat al interviului: Prof. dr. Bhakdi: „Cea mai mare crimă organizată împotriva umanității” (interviul
complet: https://www.youtube.com/watch?v=jhJrO8nVKks )
Stimate doamne și stimați domni, astăzi am o discuție cu profesorul Sucharit Bhakdi.
Toată lumea îl cunoaște în Germania, iar cei care nu îl cunosc, îl vor cunoaște astăzi.
Astăzi am vrut să discutăm împreună despre noua sa carte și despre implicațiile pe care le are aceasta.
Titlul este „Vaccinurile cu ARNm: cea mai mare crimă organizată împotriva umanității și noile dovezi”.
Și atunci m-am gândit: de la un jurist la un medic, hai să discutăm despre ce sunt aceste noi dovezi, care sunt noile
descoperiri, de ce ar fi vorba de o infracțiune și ce măsuri juridice trebuie luate în calitate de specialist
în drept penal, de procuror sau de reprezentant al justiției pentru a elucida aceste infracțiuni.
De ce este aceasta cea mai gravă crimă împotriva umanității?
Motivele sunt explicate în această carte, într-un mod accesibil tuturor.
Și, pe baza prezentării acestor dovezi, mi-au venit în minte câteva întrebări extrem de
urgente, pe care aș dori să le adresez unui jurist.
Și dumneavoastră sunteți, desigur, persoana din Germania care poate răspunde cel mai bine la întrebările mele.
Prima întrebare:
Nu este oare interzis, în principiu, să se injecteze în organismul unor persoane sănătoase o substanță cu efecte
toxice cunoscute care pun viața în pericol, indiferent dacă este vorba de autoapărare sau de protecția altora?
Răspunsul la această întrebare este, desigur, „da”.
Așadar, o substanță toxică nu trebuie injectată în organismul unei persoane sănătoase.
Chiar dacă persoana sănătoasă insistă, acest lucru ar duce, în cele din urmă, la o automutilare intenționată
și neetică, putând ajunge chiar și la sinucidere, dacă persoana în cauză dorește acest lucru.
Și toată lumea știe, de asemenea, că sinuciderea provocată de o terță persoană este – chiar dacă pot
exista excepții – în principiu pasibilă de pedepse penale.
Și ceea ce observ aici, domnule profesor Bhakdi, este că, evident – sau dumneavoastră vedeți
lucrurile altfel? –, avem de-a face cu o substanță toxică.
Și ne referim aici la vaccinurile cu ARNm în contextul pandemiei de COVID-19.
Substanță toxică care a fost „vaccinată” – deși probabil că termenul „vaccinare” ar trebui pus între
ghilimele –, adică a fost injectată, iar oamenilor li s-a prezentat o imagine complet falsă.
Cel puțin în ceea ce privește contextul acestei substanțe.
Da, despre asta este vorba. Dar înainte de a dezvolta acest aspect, aș dori să pun a doua întrebare.
Oare autoritățile de supraveghere nu au misiunea, conferită de stat și, prin urmare, de popor, de
a împiedica acest lucru prin controale adecvate?
Desigur, misiunea autorităților statale, în special în domeniul farmaceutic, este aceea de a
controla introducerea pe piață a substanțelor.
În Germania, în Europa și, s-ar putea spune, la nivel mondial, există un cadru de reglementare strict, care prevede că
substanțele pot fi puse la dispoziția consumatorilor numai după ce autoritățile au
stabilit că acestea nu prezintă niciun pericol.
Două întrebări și apoi încep.
În al treilea rând: dacă autoritățile nu iau aceste măsuri și se produc daune grave în rândul populației, nu
constituie oare aceasta o încălcare gravă și culpabilă a obligației de supraveghere?
Așa cum am spus, autoritățile au obligația, în conformitate cu legislația privind medicamentele sau cu alte instrumente
juridice, de a reglementa introducerea pe piață a substanțelor și de a împiedica introducerea pe piață a substanțelor toxice.
Dacă autoritățile nu efectuează această verificare, dar, cu toate acestea, substanța respectivă este introdusă pe piață de către
autorități în cunoștință de cauză și în mod deliberat, adică autoritățile permit acest lucru, atunci este,
desigur, o faptă reprobabilă și trebuie, firește, să aibă consecințe pentru funcționarii în cauză.
În al patrulea rând: nu au producătorii obligația legală, în cazul în care se constată existența unui
astfel de pericol în produsele lor, să facă public acest lucru și să retragă produsul de pe piață?
De fapt, acest lucru se aplică tuturor produselor introduse pe piață.
Cu siguranță vă amintiți de numeroasele campanii de retragere a produselor din supermarketuri, atunci când pe piață sunt
introduse produse alimentare expirate sau fabricate în condiții necorespunzătoare și, ulterior, se
constată că este vorba de o încălcare a normelor.
Când se constată ulterior că s-a întâmplat acest lucru, toate substanțele, alimentele și
produsele respective sunt retrase de pe piață.
Acest lucru este cu atât mai valabil în cazul legislației privind medicamentele.
Este evident că, dacă o substanță este periculoasă și acest lucru se constată ulterior,
substanța respectivă trebuie retrasă de pe piață.
Am văzut acest lucru în cazul Contergan de la începutul anilor ’60, iar în alte cazuri se întâmplă tot timpul.
Nu constituie o încălcare a Codului de la Nürnberg administrarea unor substanțe cu eficacitate și siguranță
necunoscute, fără a se oferi informații în acest sens?
Desigur. Codul de la Nürnberg urmărește tocmai să împiedice acest lucru.
Codul de la Nürnberg a fost elaborat, de altfel, în contextul experimentelor pe oameni efectuate de naziști în anii ’40.
Medicii nu au voie niciodată să trateze oamenii ca pe niște cobai, ca pe niște obiecte ale
cercetării medicale. Tocmai acest lucru ar trebui exclus.
Ei bine, acum trec la fapte. Și aici nu este vorba de simple suspiciuni, ci de fapte.
Cu aceste vaccinuri, care sunt toate ambalate, nu-i așa?
Aceste vaccinuri pe bază de ARNm sunt ambalate, iar procesul de ambalare se desfășoară …
… cu caractere aldine, nu-i așa?
În grăsimi. Aceste grăsimi nu au fost niciodată autorizate pentru utilizare la persoanele sănătoase. Niciodată.
În cadrul așa-numitei autorizații de urgență din America, este permisă utilizarea substanțelor
netestate, adică, ca să spunem așa, în scop experimental.
Și, în mare măsură, în Europa și, în special, în Germania, se consideră că autorizația condiționată
este identică cu autorizația de urgență din America.
Dar aș dori să subliniez că acest lucru nu corespunde realității.
Pentru că nu există nicio reglementare, nicio lege, nici măcar o posibilitate, de fapt, ca o substanță să
poată fi utilizată atunci când se știe că este periculoasă.
De aceea v-am întrebat: dacă se știe că un lucru este toxic, nu ar trebui să fie folosit?
Ei bine, în ceea ce privește aceste grăsimi, aceste particule nano-lipidice, nu se știa, la momentul obținerii autorizației,
adică în 2020, că însăși această ambalare este extrem de toxică.
Căci această descoperire a avut loc în 2024.
În 2024 s-a descoperit că această substanță are o proprietate care provine de la bacteriile responsabile de septicemie.
Iar această substanță stimulează sistemul imunitar în așa fel încât apar inflamații peste tot.
În principiu, este ca o artificie. Aceasta activează „artificiile” din sistemul imunitar.
Nu sunt anticorpii – nu contează ce sunt.
Totuși, din acest motiv, aceste toxine bacteriene, endotoxinele, nu trebuie să fie prezente sub nicio formă în niciun medicament
administrat prin injectare. Acest lucru este strict interzis.
Și apoi, acum doi ani, s-a descoperit că tocmai aceste grăsimi artificiale au aceeași proprietate.
Acest lucru a fost publicat. Și l-am citat și în cartea noastră, menționând sursa.
Oricine poate citi despre asta. Această descoperire a fost confirmată de nenumărate ori.
Nu a fost niciodată contestată și nici retractată. Iar publicația figurează în literatura de specialitate.
Și totuși, autoritățile nu au reacționat.
Cu toate acestea, compania nu a reacționat. De fapt, compania ar fi trebuit să anunțe imediat acest lucru.
Și nu mai e nevoie de nicio discuție, pentru că acesta este adevărul.
Înainte de 2024, nu se știa încă nimic despre toxicitatea acestor nanoparticule, a acestor nanoparticule lipidice. Exact.
Acest lucru nu era încă cunoscut. Dar se știa că nu fuseseră studiate în detaliu. Nu se cunoșteau consecințele.
Și, așa cum am precizat la început din punct de vedere juridic, este, desigur, necesar ca, înainte de introducerea
pe piață a unor astfel de nanoparticule lipidice, să se fi stabilit inofensivitatea acestei substanțe.
Și nu s-a făcut asta. Aceasta a fost prima etapă până în 2024.
Așadar, a fost vorba, cel puțin, de o neglijență gravă.
Începând cu 2024, când, pe baza cunoștințelor științifice, se va stabili că acestea sunt periculoase, sunt toxice, nu mai este
vorba, în cele din urmă, de neglijență, ci trebuie să spunem că este vorba, cel puțin, de o intenție condiționată,
atunci când se introduc pe piață aceste nanoparticule lipidice ca așa-numite „învelișuri de vaccin”.
Asta înseamnă, așadar, că orice efect secundar care apare ulterior, sau orice efect, efect toxic, este, în ultimă
instanță, din vina acelor oameni care permit ca aceste particule să fie produse și introduse pe piață, fără a fi retrase.
Aceste particule au proprietatea de a nu cunoaște nicio barieră.
Acestea ajung din circulația sanguină în toate organele, inclusiv în creier.
Iar creierul e plin de aceste artificii care se aprind.
Și de aceea în creier apar imediat scântei, care provoacă leziuni.
Iar inflamația creierului se numește encefalită.
Și orice formă de encefalită pune viața în pericol și poate duce la tot felul de complicații îngrozitoare.
Domnule profesor Bhakdi, explicați-ne, de ce acest fenomen apare la unele persoane, dar nu și la multe altele?
Deci, se pare că aceste substanțe sunt deosebit de toxice pentru unii oameni, iar pentru alții nu. Cum se poate asta?
Da, există atât de multe motive pentru care s-ar putea întâmpla asta.
În ceea ce privește toxicitatea acestor nanoparticule lipidice, ele sunt la fel de toxice
pentru toată lumea. Doar că trebuie să ajungă acolo.
Și aceasta reprezintă o problemă atât pentru aceste nanoparticule lipidice, cât și pentru toate vaccinurile.
Pentru că, dacă vaccinul nu a fost depozitat corespunzător, dacă nu a fost manipulat corect sau a stat prea mult timp
nefolosit, atunci aceste nanoparticule lipidice se deteriorează.
Și apoi nu ajung la creier. Este aproape banal.
Ei bine, vorbesc din perspectiva unui profan – nu sunt nici toxicolog, nici medic –, dar îmi imaginez că: Dacă îi
dai arsenic unui om, acesta va muri, în cel mai rău caz.
Indiferent dacă ești bărbat sau femeie, ai 90 de ani sau 2 ani.
În ceea ce privește nanoparticulele lipidice, dacă am înțeles bine, situația este următoarea: aceste nanoparticule
lipidice sunt, în principiu, susceptibile de a provoca efecte secundare extrem de grave la toate persoanele.
Dar depinde, de exemplu, de modul în care este păstrată substanța și de modul în care este apoi injectată.
În unele cazuri, aceasta poate duce la encefalită, adică la o inflamație a meningelor.
Nu este meningită, ci encefalită.
Aha, deci poate provoca o encefalită. Iar celălalt scapă cu bine.
Da, exact.
Este un fel de ruletă rusească toxică.
Da, exact, absolut exact. Așa a scris și Helmut Sterz.
Și nimeni nu poate prezice asta.
Interesant, a existat un studiu thailandez în cadrul căruia colegii mei din Thailanda au realizat o anchetă statistică.
Mai exact, în ce orașe s-au înregistrat cele mai multe efecte secundare.
Și apoi au fost curbe foarte diferite.
Cele care au înregistrat o creștere foarte abruptă, adică cu cât se administrau mai multe vaccinuri, cu atât aceste cifre creșteau
mai abrupt, astfel încât, în unele orașe, rata efectelor secundare era de aproximativ 10 %, da, din totalul efectelor secundare.
Iar la alții, aproape nimic.
Și apoi s-a dovedit că orașele în care centrele de vaccinare cu cele mai multe reacții adverse dintre toate
marile orașe se aflau – Bangkok, da, era, desigur, acolo unde există frigidere de calitate.
Iar cele mai puține efecte secundare s-au înregistrat la țară, în spitalele mici.
Deci, da, în zonele tropicale. Gata, nu mai am nimic de adăugat.
Adică, uneori poate fi chiar un lucru bun ca asistența medicală să nu fie la fel de excelentă ca în capitală.
Da, desigur. Din fericire, oamenii de la țară au scăpat mult mai ușor.
Ne dăm seama deja că doar aceste nanoparticule lipidice reprezintă un motiv pentru a trece la acțiune.
Și trebuie să ne imaginăm că aceste nanoparticule lipidice nu cunosc limite. Ele trec
chiar și prin placentă. De la mamă la copil.
Și asta este ceva ce grupul german a constatat acum.
Acest lucru a fost, de asemenea, publicat. S-a publicat faptul că aceste nanoparticule lipidice traversează bariera placentară.
Și faptul că genele străine se află atunci în copil. În pântecul mamei. E îngrozitor.
Este într-adevăr îngrozitor.
Mă gândesc acum doar la cartea pe care domnul Sterz a scris-o cu ceva timp în urmă despre „mafia vaccinurilor”.
Unde, cred, a menționat și faptul că această barieră placentară dintre mamă și copil poate fi traversată.
Și, evident, nu s-au efectuat deloc teste înainte de autorizarea de urgență a acestui așa-zis „vaccin”
împotriva coronavirusului, vaccinul cu ARNm; nu s-au făcut.
Adică, s-a administrat ceva și pe atunci nu se știa deloc ce consecințe avea. Sau se știa totuși?
Nu. Au existat studii preliminare realizate de alte grupuri care au demonstrat acest lucru.
Dar acest lucru nu a fost menționat. Și nu a fost testat riguros.
De fapt, această carte a lui Helmut Sterz a fost sursa de inspirație pentru publicarea acestei ultime cărți.
Pentru că în această ultimă carte, pe care Helmut și cu mine am editat-o împreună – noi suntem editorii,
nu autorii –, punem laolaltă toate piesele de mozaic.
Și astfel se formează un mozaic de ansamblu, pe care oricine îl poate înțelege.
Având în vedere toate dovezile, de ce a sosit acum momentul ca juriștii să preia această sarcină.
Și de ce populația este acum în măsură să impulsioneze lucrurile în această direcție.
Permiteți-mi să insist puțin asupra acestui aspect. Întrebarea era importantă pentru mine.
Când vaccinul a primit autorizația de urgență, se știau oare consecințele posibile asupra
copiilor, adică asupra fătului? Se știa asta?
Sau li s-a spus: „Închideți ochii și mergeți mai departe, nu știm ce se va întâmpla, dar totul va
fi bine”? Sau, până la urmă, lor nu le-a păsat?
Ar fi trebuit să se știe asta în orice caz? Sau se știa asta?
Absolut. Și anume, domnule Maaßen, țineți-vă bine.
Am terminat acum de discutat despre nanoparticulele lipidice.
Dar știm că acest vaccin în sine, ARNm-ul, a fost, într-adevăr, prezentat ca un proces de fabricație, în vederea
evaluării și aprobării, iar procedura depusă era relativ clară.
Nu e nevoie să discutăm acum de ce a fost corect.
Dar era un proces curat. Iar produsul obținut prin acest proces curat a fost utilizat în primul studiu clinic de
amploare. A existat doar unul. Asta s-a întâmplat la jumătatea anului 2020. Pe un eșantion de 20.000 de participanți.
Iar acest vaccin a fost relativ bine tolerat. Relativ. Nu foarte bine, dar relativ.
Și procedura a fost aprobată. Aprobată. Aprobată.
Însă, atunci când doamna von der Leyen a achiziționat aceste doze de vaccin pentru întreaga Europă și a atribuit contractul
companiei BioNTech, achiziția a fost efectuată înainte ca produsul să fie chiar disponibil, iar ei nu au putut
fabrica produsul respectând procedurile corespunzătoare, deoarece acest lucru era prea costisitor pentru ei.
Ar fi rezultat o pierdere, nu un profit. Și de aceea au modificat procedura.
Și au modificat procedura de producție a primelor miliarde de doze, care au fost apoi administrate începând din decembrie.
Această procedură modificată nu a fost niciodată aprobată în mod oficial.
Deoarece nu au prezentat niciun detaliu cu privire la conținutul acestuia, la ce s-a schimbat și la
aspectul produsului, nu au prezentat absolut nimic.
Asta înseamnă că produsul autorizat în regim de urgență a fost altul decât cel care a fost administrat în cele din urmă? Da.
Asta înseamnă, deci, că autorizația de urgență nu se referă, de fapt, deloc la produsul care a fost vândut
ulterior, deoarece acesta a fost fabricat în alte condiții.
Da, exact așa este. Pasul decisiv pentru a putea produce acest lucru la un cost redus
este faptul că au folosit cromozomi bacterieni.
Au folosit aceste cromozomi bacterieni ca matriță.
Nu gene artificiale, ci gene adevărate. Mai exact, gene provenite de la bacterii.
Și au dat apoi peste o problemă care nu putea fi rezolvată și care nu poate fi rezolvată nici astăzi.
Adică, dacă luăm în considerare acești cromozomi uriași, care sunt imenși în comparație cu genele artificiale de care au avut
nevoie pentru studiul clinic… …autorizare. Pentru autorizare, da.
Atunci este imposibil să se elimine complet aceste fragmente de cromozomi bacterieni.
Pur și simplu nu este posibil. Nu există nicio modalitate de a face asta.
Sau ar deveni atât de scump încât ar genera, la rândul său, o pierdere.
Așa. Și nici asta nu au făcut-o. Și de aceea au fost descoperite aceste rămășițe din cromozomii bacteriilor.
Și asta de fiecare dată. Oricine s-a uitat, le-a găsit.
Și prima constatare a fost făcută acum trei ani. Trebuie să ne gândim la asta. Acum trei ani, domnule Maaßen.
De la unul dintre cei mai mari biologi moleculari ai zilelor noastre. Kevin McKinnon.
Acesta a fost un coordonator de proiect în cadrul Proiectului Genomului Uman.
Acesta este omul care a contribuit la decodificarea întregului genom uman.
Deci, dacă există cineva care știe cum se izolează ADN-ul și cum se secvențiază ADN-ul, acela este Kevin.
Și a găsit asta. A și spus-o.
Dar autoritățile, da, Institutul Paul Ehrlich, au închis ochii. EMA a închis ochii. Ah, nu-i nimic.
Nu este oare ca și cum statul ar încheia un contract, să zicem, cu un antreprenor în construcții, iar acesta ar
trebui să construiască o autostradă cu poduri de autostradă?
Iar în contract este prevăzut în mod precis ce trebuie îndeplinit.
Și apoi antreprenorul își spune: „Ei bine, totul ăsta e prea scump pentru mine, nu scot decât un profit mic, așa
că mai bine folosesc betonul de calitate inferioară. Da, pentru că așa pot economisi bani cu adevărat.”
Și apoi se construiesc șoseaua și podul cu beton de proastă calitate, iar podul se prăbușește.
Deci, ar fi totuși responsabilitatea clientului, adică a statului, să efectueze o inspecție pentru a se asigura că
podul nu se prăbușește, pentru a verifica dacă betonul respectă sau nu cerințele. Se poate privi lucrurile astfel?
Da, desigur. Exact așa. Și tocmai pentru asta există Institutul Paul Ehrlich.
Iar acesta se eschivează și nu vrea să aibă nimic de-a face cu asta.
EMA era responsabilă de asta. Nu se poate așa ceva.
Institutul Paul Ehrlich este responsabil pentru poporul german.
Adică, când aud asta, mă întreb: unde suntem, de fapt? Suntem în Germania? Unde suntem?
Pentru că au spus: „Puțin ADN cromozomial bacterian, ce rău poate face?”
Da. Au fost chiar și experți – colegii mei experți – care au spus: „Oameni buni, nu vă agitați. Consumați
zilnic o cantitate mare de ADN din cromozomii bacteriilor în mâncare. Și asta nu vă face niciun rău.”
În timpul mesei. Dar totuși contează dacă substanța este absorbită în stomac sau dacă este
injectată direct în fluxul sanguin, nu-i așa?
Da, domnule, desigur. Și nici măcar nu trebuie să-l injectați direct în fluxul sanguin. Îl injectați intramuscular.
În mușchi, da.
Ajunge întotdeauna în fluxul sanguin.
Și, prin circulația sanguină, ajunge la toate organele. Adică, am mai vorbit despre asta. Gata, acum.
Și i-am spus lui Helmut, asta s-a întâmplat în decembrie: „Dacă s-ar putea pune capacul pe oală, adică dacă cineva ar
demonstra că chestia asta, aceste cromozomi bacterieni, sunt toxici și letali, atunci vom scrie o carte sau vom publica una.”
Și asta s-a întâmplat. Și de aceea a apărut acum această carte, domnule Maaßen.
Pentru că oricine poate citi acolo ce s-a întâmplat.
În primul rând, s-a demonstrat că aceste fragmente cromozomiale, părți, secvențe foarte scurte, pot fi
integrate în cromozomii umani și pot provoca cancer.
Deci, această descoperire a fost făcută în cazul unei femei cu cancer de vezică urinară în stadiu avansat.
Și în cromozomul asociat cu cancerul de vezică urinară au descoperit secvențe spike încorporate.
Stați puțin, pot să mai întreb ceva? Nu știu dacă am înțeles bine.
Să vorbim acum despre aceste nanoparticule lipidice? Nu.
Deci ambalajul – asta a fost singurul lucru pe care l-au constatat, și anume că
nanoparticulele lipidice reprezintă un pericol. Da.
Cealaltă problemă este acum această contaminare a ARNm-ului cu ADN bacterian.
Care a apărut din cauza… … producției în serie, care nu era certificată. Da.
Iar a treia întrebare este, de fapt, în ce măsură ARN-ul mod, adică ARN-ul mesager (mRNA), în ce măsură
acesta în sine, adică vaccinul în sine, este toxic.
Este adevărat că, în esență, trebuie să facem distincția între trei niveluri?
Aș dori însă să atrag atenția ascultătorilor asupra faptului că ADN-ul, și anume ADN-ul bacterian,
este periculos pentru viață și poate provoca cancer.
Introducerea acestei secvențe în ADN-ul uman a provocat cancerul.
Acest lucru este menționat în lucrarea respectivă, este documentat și este absolut clar.
Asta ar trebui să ducă, totuși, la interzicerea imediată a administrării în continuare a acestor injecții.
Deci, domnule profesor Bhakdi, observ acum două indicii noi.
Deci, prima întrebare a fost: ARNm-ul modificat este toxic în sine?
Și cred că, în principiu, se poate spune acest lucru, pe baza experiențelor din ultimii cinci sau șase ani.
Al doilea aspect pe care l-ați subliniat astăzi, sau primul punct pe care l-ați evidențiat astăzi, a fost legat de nanoparticulele
lipidice, și anume că aceste nanoparticule lipidice sunt toxice, deoarece traversează atât bariera hematoencefalică, cât și
bariera hemato-placentară, putând fi, în cele din urmă, foarte periculoase și pentru
făt și pot duce la o inflamație a creierului.
Și ați spus, de asemenea, că depinde și de condițiile de depozitare sau de alte circumstanțe dacă
virulența este mai mare sau mai mică, adică toxicitatea.
Și al treilea aspect, care este, cred eu, acum mesajul cu adevărat decisiv, este faptul că marile companii farmaceutice au
vândut statelor un produs care nu corespunde cu ceea ce a fost cumpărat, adică cu ceea ce este prevăzut în contract și
cu ceea ce a fost autorizat de autorități, ci care, de fapt, este contaminat în mod ieftin cu ADN bacterian.
Iar acest ADN bacterian a avut consecințe incredibile, și anume faptul că s-a integrat și în ADN-ul uman și a dus la apariția
unor boli grave și extrem de grave, așa cum tocmai ați spus, cancer de vezică urinară în stadiu avansat
într-un caz și în multe, multe alte cazuri de asemenea.
Și, apropo, domnule profesor Bhakdi, îmi vine în minte că firmele farmaceutice au spus mereu: „Am încheiat
contracte, așa că nu mai avem nicio responsabilitate”.
Da, acolo scrie întotdeauna că nu ne asumăm nicio responsabilitate pentru nimic. Practic, am fost exonerați de răspundere.
Totuși, trebuie să spun că, dacă au livrat ceva cu totul diferit de ceea ce s-a comandat și dacă acest lucru nu intră
deloc sub incidența autorizației de urgență, atunci răspund, atât în fața justiției civile, cât și a celei penale.
Trebuie să fie așa încât toată lumea să-și piardă imunitatea, nu-i așa?
Da, adică după aceea, da. Dar ceea ce ați spus mi-a clarificat, de fapt, și motivul pentru care există grupuri de
oameni care se îmbolnăvesc și alții care nu se îmbolnăvesc.
Atunci înseamnă pur și simplu că au avut ghinion.
De exemplu, în ceea ce privește depozitarea ambalajului, adică a nanoparticulelor lipidice, sau în ceea
ce privește contaminarea substanței cu ADN bacterian.
Iar ceilalți au avut pur și simplu noroc.
Ruleta. Ruleta rusească.
Ruleta rusească, da. Așa este.
Și cred că acum este necesar să se solicite urmărirea penală a tuturor celor care au
participat cu bună știință. Așa și trebuie să fie.
De la producători până la organismele organizatoare din domeniul politic, din cadrul asociațiilor
științifice și în rândul promotorilor, precum și în mass-media.
Și cred că, dacă cineva ar avea puțină inteligență, m-aș întoarce și aș spune: „Doamne, chiar nu știam asta pe atunci”.
Și asta ar funcționa chiar și astăzi. Pentru că lucrurile pe care tocmai vi le-am povestit nu erau cunoscute.
Toți au devenit cunoscuți în ultimii doi ani.
Și nu este un lucru cunoscut de toată lumea, pentru că nimeni nu l-a explicat cu adevărat. Dar acum totul se găsește în carte.
Și acum nimeni nu poate spune că nu se știa sau că eu nu știam.
Dar dacă spuneți că nu se știa, acest lucru se poate aplica doar pentru publicul larg, poate și pentru justiție, dar nu și
pentru producători și nici pentru cei care au introdus produsul pe piață sau care au acordat o autorizație de urgență.
Nu putem trece cu vederea asta, nu știam de asta.
Nu. Corect. Fie știau acest lucru în mod conștient, fie ar fi trebuit să știe și, cu
toate acestea, au pus produsul în circulație.
Și când au văzut ulterior ce consecințe a avut acest lucru, nu au retras produsul, ci au continuat să-l comercializeze.
Da. De aceea, aceasta rămâne o crimă până în ziua de azi.
Și acum trebuie impus un moratoriu asupra tuturor vaccinurilor cu ARNm destinate persoanelor sănătoase. Este absolut necesar.
Ceea ce am spus, lucru cunoscut de doi ani, referitor la toxicitatea nanoparticulelor și
la contaminarea cu ADN care se afla în ele.
Nu se pot anula astăzi contractele de vânzare-cumpărare încheiate în ultimii doi sau trei ani,
nici de către guvern, nici de către cumpărător?
Aceasta este, desigur, o cu totul altă chestiune, care nu are legătură cu caracterul penal al faptei și nici cu
întrebarea în ce măsură aceste substanțe ARNm vor mai fi „administrate” în viitor, între ghilimele.
Consider că, dacă nu s-a livrat ceea ce s-a comandat, atunci acest lucru nu intră deloc sub
incidența contractului de vânzare-cumpărare.
Așadar, înseamnă că, atunci când s-a făcut comanda, eșantionul pe care l-ați văzut, pe care l-ați verificat și, așa cum ați spus,
eșantionul pe care l-ați verificat și care a fost apoi certificat în regim de urgență, a primit o
autorizație de urgență, era o substanță fără ADN bacterian.
Această substanță a fost, ca să zicem așa, certificată. Această substanță a fost cumpărată.
Și acum a sosit ceva cu totul nou.
Și, în calitate de jurist, trebuie să pun întrebarea: acest aspect mai face oare obiectul acestui
contract sau este vorba de o prestare defectuoasă?
Aș spune că acest aspect nu face obiectul contractului, deoarece ei nu și-au îndeplinit deloc obligațiile prevăzute în contract.
Și de aceea nu trebuie doar să-l anulăm, adică prestația… Restituirea banilor. Vă rog, restituirea banilor, exact. Da.
Cum am ajuns în această situație?
Imaginați-vă că BioNTech are 15 miliarde puse deoparte. Este un lucru cunoscut.
Nu v-ar fi greu să rambursați acum câteva miliarde, trei, patru, cinci miliarde.
Și atunci s-ar putea înființa un fond de ajutor pentru persoanele care au suferit daune în urma vaccinării. Da,
desigur. Și s-ar putea acorda despăgubiri fără complicații.
Și asta nu necesită implicarea vreunei instanțe, ci se poate face rapid și simplu.
Trebuie să vă spun că Thailanda a fost prima țară care a acordat această despăgubire. Asta s-a întâmplat în 2022.
În valoare de milioane, zeci de milioane. Și continuă să aducă profit și astăzi.
Și știu cum au procedat thailandezii. A fost grozav.
În Germania, mă tem că pur și simplu prea mulți au profitat de pe urma acestui lucru, prea mulți au fost implicați.
Trebuie să spun că avem o rețea de complici, de persoane care pur și simplu au stat și au privit și, în
ciuda obligațiilor pe care le aveau, nu au făcut nimic.
Va fi foarte, foarte greu.
De aceea, până acum nu s-a făcut încă nicio analiză a tuturor acestor măsuri legate de pandemie și a perioadei de vaccinare.
De aceea o spun. Dacă vă dați seama acum că ar trebui să vă întoarceți, să vă întoarceți din drum și să nu mai participați,
pentru că cine continuă să participe acum face parte din asta.
Da. Și în privința asta nu există nicio îngăduință. Nu există iertare. Nu-i așa? Exact.
Și dacă ar profita acum de ocazie și ar spune: „Chiar nu știam; dacă am fi știut, nu am fi făcut-o.”
Dar acea perioadă s-a terminat.
Am susține nu doar anularea contractelor de vânzare, ci și rambursarea banilor. Este atât de simplu pentru ei.
Inclusiv parlamentarii. De ce? Nu cred că majoritatea dintre ei știau ceva.
Ei erau doar marionetele care au luat parte la asta.
Dar dacă acum, în Bundestag și în parlamentele regionale, parlamentarii înșiși s-ar ridica cu toții și ar spune: „Oameni
buni, este adevărat. Banii trebuie să se întoarcă la populație.”
Da. Și este atât de ușor să faci asta. De ce nu ai face-o?
Cred că în mediul politic din Berlin este dificil să se impună acest lucru.
Există vreo modalitate prin care populația să poată înainta această întrebare sau această propunere în Bundestag?
Ei bine, nu văd ca în grupurile parlamentare din Bundestag care au format până acum guvernul – CDU, CSU, SPD sau Verzii –
să existe o disponibilitate semnificativă de a face bilanțul.
Asta nu înseamnă a face bilanțul. Vrem să ne recuperăm banii.
Nu, nu. Bine, atunci. O analiză a trecutului, în măsura în care ar trebui să recunoaștem
că, într-adevăr, s-au comis greșeli în trecut.
Nimeni nu este dispus. Pot spune cu adevărat că… Nimeni nu este dispus să recunoască că s-au comis greșeli.
Vă reamintesc că, în urmă cu două luni, am participat la comisia de anchetă a Bundestagului privind măsurile împotriva COVID-19.
Iar lângă mine stăteau fostul meu șef, Thomas de Maizière, pe atunci ministru federal al
Internelor, și Nancy Faeser, una dintre succesoarele sale.
Și amândoi au spus în cor: „De fapt, am trecut foarte bine prin această perioadă, prin perioada pandemiei de
coronavirus, și, de fapt, nu am făcut nicio greșeală.”
Mulțumiri, laude, recunoștință și apreciere adresate Guvernului federal.
Și acum nu mai privi înapoi, ci privește înainte.
Și deja îmi era clar că nu vor să recunoască că s-au comis greșeli. Ei ar trebui să știe cel mai bine.
Chiar și un orb cu bastonul își dă seama ce a mers prost.
Nici măcar nu e nevoie să-i fi citit noua carte pentru a înțelege ce catastrofă a avut loc
acolo și că aceasta continuă să se desfășoare.
Impresia mea este că aceste partide nu doresc acest lucru. Trebuie să le convingem să o facă. Trebuie să exercităm presiune.
Mă bucur că AfD exercită presiune în Bundestag. Nu pot decât să sper că această presiune va continua să crească.
Avem nevoie de o analiză aprofundată. Avem nevoie de o oprire, nu doar de un moratoriu, ci de o oprire generală și
de interzicerea administrării acestor nanoparticule lipidice și a substanței ARNm contaminate.
Cred că ceea ce ar trebui să facem la început este următorul lucru: de fapt, am avea nevoie de un fel de grup de lucru juridic
care să analizeze toate aceste aspecte din punct de vedere juridic și, dacă este cazul, să depună și plângeri penale.
Pentru că ceea ce am discutat astăzi aici, domnule profesor Bhakdi, nu sunt deloc infracțiuni minore.
Acestea sunt infracțiuni grave și extrem de grave. De aceea, ați folosit pe bună dreptate termenul de „crimă”.
Iar infracțiunile sunt întotdeauna însoțite de intenție.
Iar în cazul unor infracțiuni speciale, cum ar fi – și acest lucru trebuie să-l ținem minte – crima, care presupune uciderea
unor persoane, se pune problema intenției și a motivelor.
A fost vorba aici doar de lăcomie, de goana după profit? Sau au existat și alte motive care au jucat un rol în
faptul că aceste substanțe au fost „administrate”, cu ghilimele, în ciuda cunoștințelor contrare?
Dle prof. Bhakdi, nu doar că am speranță, ci sunt convins că vom ajunge la o analiză a situației și, de
asemenea, la oprirea acestei campanii de vaccinare absurde.
Dar probabil că mai avem nevoie de ceva timp.
Nu trebuie să slăbim deloc presiunea. Nu trebuie să slăbim deloc. Și trebuie să informăm populația.
Oamenii trebuie treziți la realitate, pentru că pur și simplu sunt încă prea mulți cei care se lasă
păcăliți de aceste sloganuri ale curentului dominant.
Ar trebui să ne facem în continuare doza de rapel. Am văzut din nou recent o astfel de reclamă.
Așadar, este necesar să informăm, să informăm, să informăm.
Da, dar nu este suficient doar să se ofere informații, trebuie interzis. Da, desigur.
Această campanie de vaccinare, vaccinare, vaccinare trebuie interzisă. Trebuie sancționată penal.
Oamenii mor ca muștele. Pe bune. Se îmbolnăvesc atât de grav.
Am adus în discuție atât de multe lucruri. Sunt complet disperat. La fel și cei vătămați.
Sunt prea mulți care sunt pe moarte acum. Nu se poate. Și cine îi ajută? Cine îi ajută?
Luptăm. Luptăm pentru ca aceste vaccinuri contaminate, aceste nanoparticule de ARNm-lipide, să fie interzise
și ca vaccinările cu acestea să nu mai aibă loc. Ne implicăm în acest sens, pentru o interdicție.
Și ceea ce avem nevoie este ca victimele să fie despăgubite. Ele trebuie protejate.
Trebuie să le oferim ajutor. Sunt de acord cu dumneavoastră și în privința asta.
Profiturile pe care aceste companii le-au realizat în ultimii ani, provenite din banii
contribuabililor, trebuie alocate protecției victimelor.
Domnule Maaßen, vă mulțumesc pentru timpul acordat. Cu mare plăcere. Vom continua să luptăm…