”Och som vi inledningsvis påpekade ur juridisk synvinkel är det naturligtvis nödvändigt att det, innan sådana lipidnanopartiklar
släpps ut på marknaden, måste fastställas att ämnet är ofarligt.”
Och det gjorde man inte. Det var det första steget fram till 2024.
Det var alltså åtminstone grov vårdslöshet.
”Från och med 2024, när det på grundval av vetenskapliga rön står fast att de är farliga och giftiga, är det i slutändan
inte längre fråga om vårdslöshet, utan man måste säga att det åtminstone rör sig om ett villkorligt uppsåt, …”
Se nu ett sammandrag av intervjun: Prof. Dr. Bhakdi: ”Det största organiserade brottet mot mänskligheten” (hela
intervjun: https://www.youtube.com/watch?v=jhJrO8nVKks )
Mina damer och herrar, idag för jag ett samtal med professor Sucharit Bhakdi.
Alla i Tyskland känner till honom, och den som inte känner till honom kommer att lära känna honom idag.
Vi ville idag prata tillsammans om hans nya bok och även om de slutsatser som boken ger upphov till.
Det heter ”mRNA-vacciner: Det största organiserade brottet mot mänskligheten och de nya bevisen”.
Och då tänkte jag: från jurist till läkare – låt oss prata om vilka de nya bevisen är, vilka de nya rönen är, varför det ska
anses vara ett brott och vad man då måste göra ur juridisk synvinkel som straffrättsjurist, åklagare
och inom rättsväsendet för att utreda dessa brott.
Varför är det det största brottet mot mänskligheten?
Skälen förklaras i den här boken, och det på ett sätt som gör att alla kan förstå dem.
Och på grund av framläggandet av dessa bevis har jag själv fått några mycket brådskande
frågor som jag skulle vilja ställa till en jurist.
Och du är förstås den person i Tyskland som bäst kan besvara mina frågor.
Första frågan:
Är det inte i princip förbjudet att injicera ett ämne med känd livshotande giftig verkan i friska människors kroppar, oavsett
om det är för att skydda sig själv eller för att skydda andra?
Frågan kan naturligtvis i princip besvaras jakande.
En giftig substans får alltså inte injiceras i en frisk persons kropp.
Även om den friske insisterar på detta skulle det i slutändan leda till en avsiktlig och oetisk självskada, och
till och med till självmord, om den drabbade så önskar.
Och alla vet ju också att självmord som utförs av en tredje person – även om det kan finnas undantag – i princip är straffbart.
Och vad jag uppfattar här, professor Bhakdi, är att det uppenbarligen – eller ser ni
det annorlunda? – handlar om ett giftigt ämne.
Och vi talar här om mRNA-vaccinerna i samband med coronapandemin.
Ett giftigt ämne som ”vaccinerades” – även om man nog måste sätta ”vaccinera” inom citattecken – injicerades,
och människorna fick en helt felaktig bild av situationen.
Åtminstone när det gäller bakgrunden till detta ämne.
Ja, det handlar om det. Men innan jag går in på det skulle jag vilja ställa den andra frågan.
Har inte tillsynsmyndigheterna det statliga, och därmed av folket utfärdade, uppdraget att
genom lämpliga kontroller förhindra att detta sker?
Det är självklart att det är de statliga myndigheternas uppgift, särskilt inom läkemedelsområdet,
att kontrollera att ämnen släpps ut på marknaden.
Vi har strikta regler i Tyskland, i Europa – man kan nästan säga över hela världen – som föreskriver att ämnen
endast får göras tillgängliga för konsumenterna om myndigheterna har fastställt att ämnet är ofarligt.
Två frågor, sedan börjar jag.
För det tredje: Om myndigheterna underlåter att göra detta och det leder till allvarliga skador bland befolkningen, är det då
inte ett grovt och straffbart åsidosättande av tillsynsplikten?
Saken är den att myndigheterna, som jag sa, är skyldiga att enligt läkemedelslagstiftningen eller andra rättsliga
instrument reglera utsläppandet av ämnen på marknaden och förhindra att giftiga ämnen släpps ut på marknaden.
Om de underlåter att kontrollera detta, men myndigheterna ändå medvetet och avsiktligt släpper ut ämnet på marknaden – det vill
säga tillåter det – är det naturligtvis en klandervärd handling och måste självklart också
få konsekvenser för de berörda tjänstemännen.
För det fjärde: Har inte tillverkarna en lagstadgad skyldighet att, när en sådan fara i deras produkter
upptäcks, informera om detta och återkalla produkten?
Det gäller egentligen alla produkter som släpps ut på marknaden.
Ni minns säkert de många återkallelserna i stormarknaderna när gamla livsmedel eller livsmedel som inte tillverkats
på ett korrekt sätt släpps ut på marknaden och man i efterhand konstaterar att det rör sig om en överträdelse.
När man i efterhand upptäcker att detta har inträffat återkallas alla ämnen, livsmedel och produkter.
Detta gäller i ännu högre grad för läkemedelslagstiftningen.
Det är uppenbart att om ett ämne är farligt och man har konstaterat detta i
efterhand, måste ämnet dras tillbaka från marknaden.
Vi såg det i Contergan-fallet i början av 60-talet, och det förekommer också gång på gång i andra fall.
Är det inte ett brott mot Nürnbergkodexen när man administrerar substanser vars verkan och säkerhet är
okända, och dessutom utan att informera patienten?
Självklart. Nürnbergkodexen syftar ju just till att förhindra just det.
Nürnbergkodexen utarbetades ju mot bakgrund av nazisternas människoexperiment under 40-talet.
Läkare får aldrig behandla människor som försökspersoner eller som föremål för medicinsk forskning. Just detta bör uteslutas.
Nu övergår jag till fakta. Och här finns inga misstankar, utan det handlar om fakta.
Med dessa vacciner – de är ju alla förpackade, eller hur?
Dessa mRNA-vacciner förpackas, och förpackningen sker …
… i Fetten, eller hur?
I fetter. Dessa fetter har aldrig godkänts för användning hos friska människor. Aldrig.
Inom ramen för det så kallade nödgodkännandet i USA är det tillåtet att använda ämnen som inte
har testats, det vill säga i experimentellt syfte.
Och i Europa och framför allt i Tyskland anser man i stor utsträckning att det villkorade
godkännandet är identiskt med det nödgodkännandet i USA.
Men jag vill betona att detta inte stämmer överens med verkligheten.
Det finns nämligen ingen bestämmelse, ingen lag och egentligen ingen möjlighet att ett ämne
får användas när det är känt att det är farligt.
Därför ställde jag följande fråga till er: om man vet att något är giftigt, får man då inte använda det?
Nåväl, när det gäller dessa fetter, dessa nanolipidpartiklar, var det inte känt vid den tidpunkten då godkännandet beviljades
– det var 2020 – att själva förpackningen är mycket giftig.
Denna upptäckt gjordes nämligen år 2024.
År 2024 upptäcktes att detta ämne har en egenskap som härrör från bakterier vid blodförgiftning.
Och denna substans stimulerar immunförsvaret så att det uppstår inflammationer överallt.
I princip fungerar det som ett tomtebloss. Det sätter igång tomteblossen i immunsystemet.
Det är inte antikropparna – vad det är spelar ingen roll.
Men just därför får dessa bakterietoxiner, endotoxiner, under inga omständigheter förekomma i något
läkemedel som ges genom injektion. Det är strängt förbjudet.
Och sedan upptäcktes det, för två år sedan, att just dessa konstgjorda fetter har samma egenskap.
Det har publicerats. Och vi har även citerat detta i vår bok och angett källan.
Vem som helst kan läsa om det. Denna upptäckt har bekräftats gång på gång.
Det har aldrig bestridits eller återkallats. Och publikationen finns med i litteraturen.
Och ändå har myndigheterna inte reagerat.
Trots detta har företaget inte reagerat. Företaget borde ju egentligen ha offentliggjort detta omedelbart.
Och vi behöver ingen ytterligare diskussion, eftersom det är ett faktum.
Före 2024 visste man ännu ingenting om toxiciteten hos dessa nanopartiklar, dessa lipidnanopartiklar. Precis så är det.
Det var ännu inte känt. Men man visste att de inte hade undersökts fullt ut. Man kände inte till konsekvenserna.
Och som vi inledningsvis påpekade ur juridisk synvinkel är det naturligtvis nödvändigt att det, innan även
sådana lipidnanopartiklar släpps ut på marknaden, måste fastställas att ämnet är ofarligt.
Och det har man inte gjort. Det var det första steget fram till 2024.
Det var alltså åtminstone grov vårdslöshet.
Från och med 2024, då det utifrån vetenskapliga rön står fast att de är farliga, giftiga, är det i slutändan inte längre fråga om
vårdslöshet, utan man måste säga att det åtminstone rör sig om ett villkorat uppsåt när man släpper ut dessa lipidnanopartiklar
på marknaden som så kallade ”vaccinförpackningar”.
Det innebär alltså att varje biverkning som uppstår, eller varje effekt – toxisk effekt – i slutändan är dessa
människors fel, som tillåter att dessa partiklar tillverkas och släpps ut på marknaden utan att dras tillbaka.
Dessa partiklar har den egenskapen att de inte känner några gränser.
De sprids från blodomloppet till alla organ, även hjärnan.
Och hjärnan är full av sådana tomtebloss som tänds.
Och därför uppstår omedelbart gnistor i hjärnan, vilket leder till skador.
Och inflammation i hjärnan kallas encefalit.
Och varje form av encefalit är livshotande och kan leda till alla möjliga skador som man kan tänka sig.
Professor Bhakdi, kan ni förklara varför detta inträffar hos vissa personer, men inte hos många andra?
Så dessa ämnen är uppenbarligen särskilt giftiga för vissa människor, men inte för andra. Hur kan det komma sig?
Ja, det finns så många anledningar till varför det kan vara så.
När det gäller giftigheten hos dessa lipidnanopartiklar är de lika giftiga för alla. Men de måste först ta sig dit.
Och det är ett problem för dessa lipidnanopartiklar, liksom för alla vacciner.
För om vaccinet inte har förvarats på rätt sätt, om det inte har hanterats korrekt eller har stått för
länge, då går dessa lipidnanopartiklar också sönder.
Och då når de inte fram till hjärnan. Det är nästan självklart.
Jag ska säga det här ur ett lekmannaperspektiv – jag är varken toxikolog eller läkare – men jag
föreställer mig i alla fall följande: Om man ger en människa arsenik kommer hon troligen att dö.
Oavsett om man är man eller kvinna, 90 år eller 2 år.
När det gäller lipidnanopartiklarna – om jag har förstått er rätt – är det så att dessa i princip kan
orsaka allvarliga biverkningar hos alla människor.
Men det beror då på, till exempel, hur substansen förvaras och hur den sedan injiceras.
Hos vissa kan det då leda till encefalit, det vill säga hjärnhinneinflammation.
Inte hjärnhinneinflammation, utan hjärninflammation.
Jaha, det kan leda till hjärninflammation. Och den andre klarar sig bra.
Ja, precis.
Det är en sorts giftig rysk roulette.
Ja, precis, helt precis. Så skrev även Helmut Sterz.
Och ingen kan förutsäga det.
Det är lustigt, det fanns en thailändsk studie där mina kollegor i Thailand genomförde en statistisk undersökning.
Nämligen i vilka städer de flesta biverkningarna överhuvudtaget registrerades.
Och sedan fanns det väldigt olika kurvor.
De som visade en mycket brant kurva – det vill säga, ju fler vaccinationer som gavs, desto brantare blev kurvorna
– så att andelen biverkningar i vissa städer låg på omkring 10 %, ja, av alla biverkningar sammantaget.
Och hos andra nästan ingenting.
Och sedan visade det sig att de städer där vaccinationscentren hade flest biverkningar av alla storstäder –
Bangkok, ja – naturligtvis var just de där de hade bra kylskåp.
Och de minsta biverkningarna uppträdde på landsbygden, på de små sjukhusen.
Ja, just det, i tropikerna. Nu behöver jag inte säga mer.
Det innebär att det ibland kan vara bra att den medicinska vården inte är lika förstklassig som i huvudstaden.
Ja, självklart. Tack och lov har det gått mycket bättre för människorna på landsbygden.
Vi ser redan att enbart dessa lipidnanopartiklar är ett skäl att vidta åtgärder.
Och man måste ju tänka på att dessa lipidnanopartiklar inte känner några gränser. De tar
sig även genom moderkakan. Från mor till barn.
Och det är något som den tyska gruppen nu har konstaterat.
Det har också publicerats. Det har publicerats att dessa lipidnanopartiklar passerar placentabarriären.
Och att de främmande generna då finns i barnet. I livmodern. Det är fruktansvärt.
Det är verkligen fruktansvärt.
Just nu funderar jag bara på den bok som herr Sterz skrev för ett tag sedan om vaccinationsmaffian.
Där han, tror jag, också tog upp att denna placentabarriär mellan mor och barn kan passeras.
Och det har uppenbarligen inte heller genomförts några tester alls inför det nödgodkännandet av detta,
inom citattecken, ”vaccin” mot corona, ett mRNA-vaccin.
Det innebär att man har tillfört något och vid den tiden inte alls visste vilka konsekvenser
det skulle få. Eller visste man det kanske ändå?
Nej. Det har gjorts tidigare försök av andra grupper som har visat detta.
Men det nämndes inte. Och det testades inte noggrant.
Det var alltså den här boken av Helmut Sterz som egentligen inspirerade mig att ge ut den här sista boken.
Eftersom vi i den här senaste boken, som Helmut och jag har gett ut tillsammans – vi är ju redaktörer, inte
författare – sätter ihop alla mosaikbitarna tillsammans.
Och ur detta uppstår sedan en helhetsbild som alla kan förstå.
Med alla bevis på varför det nu är dags att juristerna tar över.
Och varför befolkningen nu har möjlighet att driva på utvecklingen i den riktningen.
Låt mig följa upp det här en gång till. Frågan var viktig för mig.
Visste man, när vaccinet beviljades nödgodkännande, vilka möjliga konsekvenser det kunde få för barnen,
det vill säga för de ofödda barnen – visste man det?
Eller sa man: ”Blunda och kämpa på, vi vet inte, det kommer nog att ordna sig”? Eller spelade det egentligen ingen roll för dem?
Skulle man ha vetat det i alla fall? Eller visste man det?
Absolut. Och nu, herr Maaßen, håll i er.
Nu har vi gått igenom lipidnanopartiklarna.
Men vi vet att själva detta vaccin, mRNA:t, som ju framställdes för att en tillverkningsprocess skulle lämnas in för granskning
och godkännande – då lämnades en process in som var relativt ren.
Varför det var rätt behöver vi inte diskutera just nu.
Men det var rent. Och produkten, som tillverkats enligt denna rena process, användes också i den första stora
kliniska studien. Det fanns bara en sådan. Det var i mitten av 2020. Med 20 000 försökspersoner.
Och den här vaccinationen har tolererats relativt väl. Relativt. Inte särskilt bra, men relativt.
Och förfarandet har ju beviljats. Godkänt. Godkänt.
Men när fru von der Leyen köpte in dessa vaccindoser för hela Europa och Biontech fick uppdraget av henne – köpet genomfördes
innan produkten ens fanns på plats – kunde de inte tillverka produkten enligt ett korrekt
förfarande, eftersom det var för dyrt för dem.
Då skulle det ha blivit en förlust istället för en vinst. Och därför ändrade de förfarandet.
Och de ändrade tillverkningsprocessen för de första miljarderna doserna, som sedan administrerades från och med december.
Detta ändrade förfarande har aldrig godkänts formellt.
Eftersom de inte heller har lämnat några uppgifter om vad den innehöll, vad som hade ändrats och hur
produkten såg ut, har de inte lagt fram någonting alls.
Betyder det då att den produkt som beviljades nödgodkännande var en annan än den som slutligen administrerades? Ja.
Det innebär alltså att nödgodkännandet egentligen inte gäller den produkt som sedan såldes,
eftersom den tillverkades under andra förutsättningar.
Ja, precis så är det. Det avgörande steget för att kunna producera det billigt är att man har använt bakteriekromosomer.
De har använt dessa bakteriekromosomer som mall.
Inte konstgjorda gener, utan faktiskt riktiga gener. Och dessutom från bakterier.
Och de stötte då på ett problem som inte gick att lösa och som inte heller går att lösa, inte ens i dag.
När man tar dessa jättelika kromosomer, som är enorma jämfört med de artificiella generna som de behövde
för den kliniska… …godkännandet. För godkännandet, ja.
Då är det omöjligt att helt avlägsna dessa fragment av bakteriekromosomer.
Det går helt enkelt inte. Det finns inget sätt att göra det på.
Eller så blir det så dyrt att det i sin tur skulle leda till en förlust.
Så. Och det gjorde de inte heller. Och därför har man hittat dessa rester av bakteriekromosomerna. Och det
har man alltid gjort. Den som har letat har hittat dem.
Och det första resultatet kom ju för tre år sedan. Det måste man tänka på. För tre år sedan, herr Maaßen.
Av en av vår tids främsta molekylärbiologer: Kevin McKinnon.
Det var en projektledare inom Human Genom Project.
Det här är mannen som var med och ansvarade för avkodningen av hela det mänskliga genomet.
Tja, om det är någon som vet hur man identifierar DNA och hur man sekvenserar DNA, så är det Kevin.
Och han har hittat det. Han har också sagt det.
Men myndigheterna, ja, Paul-Ehrlich-Institutet, blundade för det. EMA blundade för det. Åh, det gör väl inget.
Är det inte ungefär som när staten ingår ett avtal, låt oss säga, med en byggentreprenör,
som ska bygga en motorväg med motorvägsbroar?
Och i avtalet anges exakt vad som ska utföras.
Och sedan säger entreprenören till sig själv: ”Tja, det där blir alldeles för dyrt för mig, där tjänar jag för
lite, då tar jag hellre den dåliga betongen.” Ja, för då kan jag spara ordentligt med pengar.
Och sedan byggs vägen och bron med dålig betong, och bron rasar sedan samman.
Då vore det väl ändå upp till beställaren, det vill säga staten, att genomföra en kontroll för att se till att
bron inte rasar, för att undersöka om betongen uppfyller kraven eller inte. Kan man se det så?
Ja, självklart. Precis så. Och det är just därför som Paul-Ehrlich-Institutet finns.
Och den slingrar sig undan och vill inte ha något med det att göra.
EMA hade ansvaret för detta. Det kan väl inte stämma.
Paul-Ehrlich-Institutet ansvarar för det tyska folket.
Jag menar, när jag hör det där tänker jag: Var är vi egentligen? Är vi i Tyskland? Var är vi?
För de sa ju: ”Lite bakteriellt kromosom-DNA, vad ska det väl göra?”
Ja. Det fanns till och med experter – mina kollegor – som sa: ”Hörni, bli inte upprörda nu. Ni äter ju massor av bakteriell
kromosom-DNA varje dag i maten. Och det gör ju ingen skada.”
I maten. Men det spelar ju ändå en roll om man tar upp det via magen eller om det injiceras direkt i blodomloppet, eller hur?
Ja, sir, självklart. Och man behöver inte ens injicera det direkt i blodomloppet. Man injicerar det i musklerna.
I musklerna, ja.
Det hamnar alltid i blodomloppet.
Och via blodomloppet når det alla organ. Jag menar, det har vi ju redan gått igenom. Okej, nu då.
Och jag sa till Helmut, det var i december: ”Om man bara kan sätta locket på grytan genom att någon visar och bevisar
att det här ämnet, de här bakteriekromosomerna, är giftiga och dödliga, då skriver vi en bok eller ger ut en bok.”
Och det är vad som har hänt. Och det är därför den här boken har kommit ut nu, herr Maaßen.
För alla kan läsa där vad som har hänt.
För det första har det visat sig att dessa kromosomfragment – delar, mycket korta sekvenser – kan
införlivas i mänskliga kromosomer och orsaka cancer.
Denna upptäckt gjordes alltså hos en kvinna med aggressiv blåscancer.
Och i blåscancerkromosomen har de hittat inbyggda spike-sekvenser.
Vänta lite, får jag fråga en gång till? Jag vet inte om jag har förstått det rätt.
Ska vi prata om dessa lipidnanopartiklar nu? Nej.
Förpackningen, alltså, det var det enda de konstaterade – att lipidnanopartiklarna utgör en fara. Ja.
Det andra är nu denna förorening av mRNA med bakteriellt DNA.
Som uppstod på grund av… … massproduktionen, som inte var certifierad. Ja.
Och den tredje frågan är ju egentligen i vilken utsträckning mod-RNA:t, det vill säga mRNA:t, i vilken utsträckning
det i sig, det vill säga själva vaccinet, är toxiskt.
Är det så att vi i grunden måste skilja mellan tre nivåer?
Jag skulle dock vilja rikta lyssnarnas uppmärksamhet mot det faktum att DNA, närmare bestämt
bakteriellt DNA, är livsfarligt och kan orsaka cancer.
Införandet av denna sekvens i människans DNA har orsakat cancer.
Det står skrivet i denna uppsats, det är belagt och det är helt klart.
Det måste väl leda till att man omedelbart förbjuder fortsatt administrering av dessa injektioner.
Så, professor Bhakdi, jag ser alltså två nya ledtrådar här.
Så den första frågan var ju: Är mod-mRNA i sig giftigt?
Och jag tror att man i princip kan säga det, utifrån erfarenheterna från de senaste fem eller sex åren.
Det andra som ni tog upp idag – eller den första punkten som ni lyfte fram idag – gällde lipidnanopartiklarna, nämligen att dessa
lipidnanopartiklar är toxiska eftersom de dessutom passerar blod-hjärnbarriären och blod-placentabarriären,
vilket i slutändan kan vara mycket farligt för det ofödda barnet och leda till hjärninflammation.
Och där sa ni också att det beror på förvaringsförhållandena eller andra omständigheter om virulensen
är större eller mindre, det vill säga toxiciteten.
Och det tredje, och det är, tror jag, nu det verkligen avgörande budskapet, är ju att de stora läkemedelsföretagen har sålt en
produkt till staterna som inte motsvarar det som köptes, det vill säga det som står i avtalet och som har
godkänts av myndigheterna, utan som i grunden på ett billigt sätt är förorenat med bakteriellt DNA.
Och detta bakteriella DNA har fått otroliga konsekvenser, nämligen att det även har införlivats i det mänskliga DNA:t och
lett till allvarliga och mycket allvarliga sjukdomar, som ni just nämnde: turboläppcancer
i ett fall och många, många andra fall också.
Och då kommer jag också att tänka på, professor Bhakdi, att läkemedelsföretagen ju alltid har
sagt: ”Vi har ju ingått avtal, så vi är ur knipan.”
Ja, det står alltid där att vi inte tar något ansvar alls för någonting. Vi har ju så att säga blivit frikända.
Men där måste jag säga att om de har levererat något helt annat än vad som beställdes, och om det inte ens
omfattas av nödgodkännandet, då är de ansvariga – både enligt civilrätten och straffrätten.
Det måste väl vara så att allas immunitet är upphävd, eller hur?
Ja, efter det i alla fall. Men det ni sa gjorde det i grunden också tydligt för mig varför det finns grupper
av människor som blir sjuka och andra som inte blir det.
Då beror det helt enkelt på att de hade otur.
Till exempel när det gäller förvaringen av förpackningen, det vill säga lipidnanopartiklarna, eller också när
det gällde föroreningen av substansen med bakteriellt DNA.
Och de andra hade helt enkelt haft tur.
Roulette. Rysk roulette.
Rysk roulette, ja. Så är det.
Och jag anser att det nu är nödvändigt att kräva att alla som medvetet varit delaktiga
ställs inför rätta. Det måste helt enkelt ske.
Från tillverkarna till de organiserande instanserna inom politiken, i
forskningsnätverken och bland förespråkarna samt i medierna.
Och jag menar, om någon nu har lite förnuft, skulle jag vända mig om och säga: ”Herregud, det visste jag verkligen inte då.”
Och det skulle faktiskt fungera även idag. Eftersom det jag just har berättat för er inte var allmänt känt.
De har alla blivit kända under de senaste två åren.
Och det är inte allmänt känt, eftersom ingen egentligen har redogjort för det. Men nu står allt i boken.
Och nu får ingen säga att man inte kände till det eller att jag inte kände till det.
Men när ni säger att det inte var känt, kan det bara gälla allmänheten, kanske även rättsväsendet, men inte
tillverkarna och inte heller de som har släppt ut produkten på marknaden eller beviljat ett nödgodkännande.
Det där kan man inte låta passera, det kände vi inte till.
Nej. Just det. Antingen var de medvetna om detta eller så borde de ha vetat om det, men ändå släppte de ut det på marknaden.
Och när de senare insåg vilka konsekvenser det fick, tog de inte tillbaka produkten, utan fortsatte att sälja den på marknaden.
Ja. Därför är det ett brott än i dag.
Och nu måste det också införas ett moratorium för alla mRNA-vaccinationer av friska personer. Det är också nödvändigt.
Det jag har sagt har varit allmänt känt i två år nu, nämligen att nanopartiklarna är
giftiga och att de innehåller DNA-föroreningar.
Går det inte att, idag, för de senaste två respektive tre åren, upphäva köpeavtalen –
vare sig det gäller regeringen eller köparen?
Det är naturligtvis en helt annan fråga, som ligger vid sidan av straffbarheten och frågan om i vilken
utsträckning dessa mRNA-ämnen, inom citationstecken, överhuvudtaget kommer att ”vaccineras” in i framtiden.
Jag anser att om det som levererades inte stämmer överens med det som beställdes, så omfattas det inte alls av köpeavtalet.
Det innebär alltså att när man beställde det prov man hade sett och granskat – och som ni sa, det prov som man
hade granskat och som sedan fick ett nödgodkännande – så var det ett ämne utan bakteriellt DNA.
Denna substans har så att säga certifierats. Denna substans har köpts in.
Och nu har något helt nytt levererats.
Och som jurist måste jag ställa frågan: ingår detta överhuvudtaget i avtalet, eller handlar det om en bristfällig prestation?
Jag skulle säga att det inte ingår i avtalet, eftersom de faktiskt inte har fullgjort avtalet alls.
Och därför måste man inte bara upphäva den, alltså tjänsten … Pengarna tillbaka. Snälla, pengarna tillbaka, precis. Ja.
Hur har det blivit så här?
Tänk dig nämligen att BioNTech har 15 miljarder på sidan. Det är allmänt känt.
Det skulle inte vara svårt för er att betala tillbaka några miljarder, tre, fyra eller fem miljarder, just nu.
Och då skulle man kunna inrätta en hjälpfond för dem som drabbats av biverkningar av vacciner. Ja,
verkligen. Och utbetala ersättningar på ett mycket enkelt sätt.
Och det behöver inte ske via någon domstol, utan det går snabbt och enkelt att ordna.
Jag måste säga att Thailand var det första landet som utbetalade denna ersättning. Det var år 2022.
I miljoner, tiotals miljoner. Och det fortsätter att ge avkastning även i dag.
Och jag vet hur thailändarna gjorde det. Det var fantastiskt.
I Tyskland är det, fruktar jag, helt enkelt alldeles för många som har tjänat på detta,
alldeles för många som har varit delaktiga.
Jag måste säga att vi har ett nätverk av medbrottslingar, av medskyldiga, av människor som bara har stått och tittat
på och som, trots sin skyldighet, inte har gjort någonting.
Det kommer att bli väldigt, väldigt svårt.
Det är därför vi hittills inte har gjort någon utvärdering alls av alla dessa coronåtgärder och vaccinationsperioden.
Det är därför jag säger det. Om ni nu inser att ni borde vända om, vända ryggen åt detta och sluta delta,
för den som fortsätter att delta är en del av det hela.
Ja. Och där finns ingen nåd. Där finns ingen förlåtelse. Eller hur? Just det.
Men om de nu tar tillfället i akt och säger: ”Vi visste verkligen inte om det; om vi
hade vetat det, hade vi inte gjort det heller.”
Men den tiden är förbi.
Vi skulle stödja att köpeavtalen inte bara upphävs, utan att pengarna betalas ut, återbetalas. Det är ju så enkelt för dem.
Även parlamentsledamöterna. Varför? Jag tror inte att de flesta visste något alls.
De var bara handlangare som gick med på det.
Men om nu parlamentsledamöterna själva i förbundsdagen och i delstatsförsamlingarna reser sig och säger: ”Hör ni, det är
verkligen sant. Pengarna måste gå tillbaka till befolkningen.”
Ja. Och det är så enkelt att göra. Varför skulle du inte göra det?
Jag tror att det är svårt att genomföra detta i det politiska Berlin.
Finns det något sätt för allmänheten att ta upp denna fråga eller detta förslag i Bundestag?
Jag ser alltså ingen nämnvärd vilja att utreda händelserna hos de partigrupper i förbundsdagen som hittills har bildat
regering, vare sig det gäller CDU, CSU, SPD eller De Gröna.
Det här är ingen upprättelse. Vi vill ha tillbaka våra pengar.
Nej, nej. Nåväl. Att bearbeta det i den mån att man då ju måste erkänna att det har begåtts misstag i det förflutna.
Ingen är beredd. Jag kan verkligen säga,… Ingen är beredd att säga att misstag har begåtts.
Jag vill påminna om att jag för två månader sedan deltog i Bundestagens utredningskommission om coronåtgärderna.
Och bredvid mig satt min tidigare chef Thomas de Maizière, som då var förbundsminister för
inrikesfrågor, samt Nancy Faeser, en av hans efterträdare.
Och båda sa unisont: ”Egentligen har vi klarat oss väldigt bra under den här tiden, under coronatiden,
och egentligen har vi inte gjort några misstag alls.”
Tack, beröm och erkännande till den federala regeringen.
Och nu ska vi inte titta bakåt längre, utan framåt.
Och redan då hade jag insett att de inte ville erkänna att man hade begått misstag. De borde ju veta bäst.
Det är uppenbart även för en blind person med sin käpp vad som har gått fel.
Man behöver inte ens ha läst hennes nya bok för att förstå vilken katastrof som har inträffat, och att den fortfarande pågår.
Mitt intryck är att dessa partier inte vill det. Man måste få dem att göra det. Man måste utöva påtryckningar.
Jag är glad över att AfD utövar påtryckningar i förbundsdagen. Jag kan bara hoppas att dessa påtryckningar fortsätter att öka.
Vi behöver en utredning. Vi behöver ett stopp, inte bara ett moratorium, utan ett generellt stopp och förbud mot vaccinering
med dessa lipidnanopartiklar och förorenad mRNA-substans.
Jag tror att det man borde göra till att börja med är följande: Vi skulle egentligen behöva en slags juridisk
arbetsgrupp som utarbetar allt detta ur ett rättsligt perspektiv och vid behov även anmäler brott.
För det vi har diskuterat här idag, professor Bhakdi, är ju inga bagateller.
Det rör sig om allvarliga och mycket allvarliga brott. Därför har ni med rätta använt begreppet ”brott”.
Och brott går alltid hand i hand med uppsåt.
Och när det gäller särskilda brott, som – det måste man också ha i åtanke här – mord, där det handlar om att
ta människors liv, uppstår frågan om uppsåt och motiv.
Handlade det här bara om vinstbegär och girighet? Eller fanns det andra motiv som spelade in, som ledde till att dessa ämnen – trots
att man visste bättre – ändå ”sprutades in” (i citattecken)?
Prof. Bhakdi, jag har inte bara hopp, jag är övertygad om att vi kommer att kunna bearbeta det som hänt
och även sätta stopp för denna vansinniga vaccinering.
Men vi behöver nog lite mer tid.
Trycket får helt enkelt inte avta. Det får inte avta. Och vi måste informera allmänheten.
Folk måste väckas ur sin slummer, eftersom det helt enkelt fortfarande är för många som går på dessa mainstream-slogans.
Man måste fortsätta att ta boosterdoser. Jag har nyligen sett en sådan reklam igen.
Så det är nödvändigt att informera, informera, informera.
Ja, men det räcker inte bara med att upplysa om det, det måste förbjudas. Ja, självklart.
Det här med att vaccinera, vaccinera, vaccinera – det måste förbjudas. Det måste bli straffbart.
Människor dör som flugor. Verkligen. De blir så sjuka.
Jag har tagit upp så många saker. Jag är helt förtvivlad. Det är de drabbade också.
Alltför många ligger nu för döden. Det får inte vara så. Och vem hjälper dem? Vem hjälper dem?
Vi kämpar. Vi kämpar för att dessa förorenade vacciner, dessa mRNA-lipid-nanopartiklar, ska förbjudas och att inga fler
vaccinationer ska genomföras med dem. Vi arbetar för ett förbud.
Och vad vi behöver är att offren får ersättning. De måste skyddas.
Man måste hjälpa dem. Där håller jag också med er.
De vinster som dessa företag har gjort under de senaste åren, som härrör från skattepengar, måste avsättas för att skydda offren.
Herr Maaßen, tack för att ni tog er tid. Ingen orsak. Vi fortsätter kampen…