„Ordo ab Chao“ – eesti keeles „kord kaosest“ – on vabamüürlaste kõrgemate astmete süsteemi „Vana
ja Vastuvõetud Šoti Riti“ (lühendatult AASR) moto.
Mõiste „šoti“ ei viita selle rituaali geograafilisele päritolule, sest see tekkis 18. sajandil peamiselt Prantsusmaal.
AASR kuulub maailmas vabamüürluse mõjukaimate kõrgemate astmete süsteemide hulka.
Ameerika Ühendriikide kodusõja ohvitser ja kirjanik Albert Pike oli 32 aastat, kuni oma surmani 1891.
aastal, AASR-i lõunapiirkonna „suveräänne suurkomandör”.
Tagasi AASR-i moto juurde – „Kord kaosest“.
YouTube’i, ChatGPT ja teiste allikate kohaselt pärineb oletus, et kaos tekitatakse tahtlikult
uue maailmakorra loomiseks, vandenõuteooriatest.
See moto sümboliseerib ideed, et inimene jõuab teadmatusest ja segadusest suurema sisemise korrani.
Mõned asjatundjad, kes jälgivad tähelepanelikult maailma geopoliitilisi, majandus- ja
sotsiaalpoliitilisi sündmusi, jõuavad teistsugusele järeldusele.
Nende hulka kuuluvad näiteks Saksa finantsekspert ja kirjanik Ernst Wolff ning Saksa
politoloog, toimetaja ja kirjanik Peter Orzechowski.
Oma 2024. aastal ilmunud raamatus „Chaos“ paljastab Orzechowski šokeerivate näidete abil võimueliidi üldplaani, kuidas
nad kavatsevad kaost tekitada ja milline on nende lõppeesmärk.
Orzechowski toob välja neli näidet selle kohta, kuidas kaost luuakse eesmärgi saavutamise vahendina:
1. Sõdu ja geopoliitilisi konflikte õhutatakse
2. Toiduainete ja energia varustamine on häiritud
3. Euroopasse suunatud massilist sisserännet soodustatakse edasi
4. Inimeste mõtlemine läheb segaseks
Orzechowski võtab selle oma raamatus kokku järgmiselt.
Tsitaat: „Kaos peaks maailma alustalasid raputama.
Selle taga peituv salakaval plaan: kui kõik läheb sassi, ei soovi täiesti hirmunud kodanikud midagi
rohkemat, kui et keegi lõpuks jälle korra tagaks.
„Siis on inimesed valmis alluma iga väidetava päästja käsule.“
Järgmises saates uuritakse kolme aktuaalse kriisikolde – Iraan/Lähis-Ida, Hiina/Taiwan ja Ukraina/Venemaa
– näitel, mil määral Orzechowski tees osutub tõeks:
Kas teatud sündmusi võib tõlgendada kui „tekitatud kaost“ ja kes sellest kasu saab?
1. Kriisikollete: Iraani sõda 2026 – Lähis-Ida ja Hormuzi väina
Ettekäändel, et takistada Iraanil tuumarelvade arendamist, alustasid Iisrael ja USA
28. veebruaril 2026 rünnakuid Iraani vastu.
Sellest ajast alates on vaheldumisi toimunud rünnakud Iraani sihtmärkide vastu, Iraani vastulöögid Iisraeli ja USA
sõjaväeobjektide vastu Lähis-Idas ning ajutised relvarahud.
Sellega seoses tuleb märkida järgmist:
• USA president Donald Trump näitab oma vastuoluliste avalduste ja tegudega taas, et ta on poliitiline kaosekuju par
excellence, mida peaaegu ükski teine poliitik ei kehasta.
Kord ütleb ta „Hü“, kord „Hott“:
Ühest küljest räägib ta sõja lõpust, teisest küljest aga kuulutab ta välja uusi rünnakuid.
• Iraani sõda on traditsioonilise ja psühholoogilise sõjapidamise (PsyOps) segu.
Mõlemad elemendid – terrorism ehk relvaga toime pandud sõjategevus ning igasugune sõjaretoorika – mõjutavad
üheskoos elanikkonda, hoides seda „hirmu ja õuduse“ all.
Seda nimetatakse ka „pinge strateegiaks“ ning see tähendab terrorirünnakute või muude sündmuste ärakasutamist, et
tekitada hirmu ja külvata ebakindlust omaenda elanikkonna seas.
Kriminoloogia-wikis on veel kirjas: „Lisaks võib pinget tekitav strateegia aidata õigustada riigi repressiivseid meetmeid ja
sekkumisi, tugevdades elanikkonna soovi riigi sekkumise järele.“
Või, nagu Orzechowski ütles: „Kui kõik läheb sassi, ei soovi täiesti hirmunud kodanikud midagi
rohkemat, kui et keegi lõpuks jälle korra tagaks.“
• Ühtselt suunatud meedia on täis hoiatusi, et Iraani sõda võib laieneda Pärsia lahe riikidesse
või isegi eskaleeruda rahvusvaheliseks konfliktiks.
Nii saab lõppkokkuvõttes õigustada iga meedet, iga sõjalist relvastumist ja iga
sõjalist tegevust – või Hormuzi väina sulgemist.
Hormuzi väina sulgemine ja ähvardav kaos
USA-s sündinud iraani poliitikaanalüütik Seyed Mohammad Marandi hoiatas 23. juuli 2026. aasta intervjuus USA ja
Iraani vahelise konflikti dramaatilise eskaleerumise eest.
Hormuzi väina – strateegiline mereväina Pärsia lahe ja Omani lahe vahel – peetakse selles
kontekstis eskaleerumise kriitiliseks punktiks.
Rahandus- ja uudisteveebisaidil „ZeroHedge“ avaldatud artikkel võttis asja kokku järgmiselt:
„Hormuzi väina piirkond on eriti ohtlik, kuna see muudab piirkondliku sõjalise konflikti globaalseks majandusprobleemiks.”
„Veetee on energiatranspordi jaoks otsustava tähtsusega marsruut, mis tähendab, et iga pikemaajaline häire ei mõjuta mitte
ainult sõdivad riike, vaid ka tuhandete kilomeetrite kaugusel asuvaid valitsusi, tööstusharusid ja tarbijaid.“
Analüütikud prognoosisid, et ülemaailmne naftapuudujääk on umbes 1,5 miljonit barrelit päevas.
Endine CIA analüütik Larry C. Johnson läheb isegi veel kaugemale ja räägib „ülemaailmsest inflatsioonishokist”:
„Kuigi maailmaturud pööravad endiselt tähelepanu selle väina kaudu transporditavale naftale, jäävad neil märkamata
heeliumi, väävli ja uurea tarnete peatamise sügavad tagajärjed.“
„Maailmamajandus tunneb juba nende toorainete pakkumise vähenemise tagajärgi ning maailm
seisab silmitsi ülemaailmse inflatsioonishokiga.“
Sama seisukohta jagab ka Saksa finantsekspert ja kirjanik Ernst Wolff.
Ta arvestab, et strateegilised nafta- ja gaasivarud ammenduvad mõne nädala, võib-olla veel ühe või kahe kuu jooksul.
Tulemas on majanduslikud kokkuvarisemised.
Ta usub, et siis puhkeb sõda uuesti ja tekib ülemaailmne energiakriis.
Wolff prognoosib „tõeliselt järsult tõusvat inflatsiooni“.
Näljahäda ja sellest tulenev uus rändekriis ähvardavad tekitada veelgi suuremat kaost. Ernst Wolff:
„Kuigi energiashokk on vaid üks šokk.
Sel sügisel ootab meid ees veel teine šokk, mis saab olema veelgi hullem.
„Ja see ongi see tohutu näljahäda, mis ähvardab eelkõige Aafrikat, kuna Hormuzi väina kaudu ei saa enam väetisi
transportida ja seetõttu on väetiste hinnad lakke tõusnud.“
Küsimusele, kas ta arvab, et Euroopas võib tekkida näljahäda, vastas Wolff:
„Mitte näljahädaga, vaid uue rändekriisiga.
Nii et on täiesti, täiesti selge, et kui Aafrikas tõepoolest inimesed nälgivad – ja see on nii Keenias, Sambias, Etioopias
ning mitmes lääneosas asuvas riigis –, siis on see nii kõikjal.
Ja see tabab ka Põhja-Aafrika riike; seega nii Egiptust kui ka Süüriat Lähis-Idas.
See avaldab mõju kõikjal.
See suurendab loomulikult survet Euroopale ja seega paneb ka siinsed inimesed veelgi suurema surve alla.
Mida inimesed siis teevad? Nad hakkavad nõudma suuremat turvalisust.
Kes pakub neile turvalisust? IT-kontsernid – jälgimise ja manipuleerimise kaudu.“
Vahekokkuvõte
Iraani sõja tagajärjel Hormuzi väina sulgemise laiaulatuslikud tagajärjed näitavad selgelt, et sõda on laienenud ülemaailmseks
majandusprobleemiks ja mõjutab tarbijaid kogu maailmas.
Sõja mõjud näivad olevat suunatud pigem mitte riikide, vaid kogu maailma tarbijate, laia rahvahulga ja keskklassi vastu.
Ühes artiklis sõltumatu analüüsiportaalis uncutnews.ch nimetatakse seda „sõjaks maailma energiavarustuse pärast“:
„Üha enam viiteid viitab sellele, et nafta- ja gaasiinfrastruktuur on nüüdseks muutunud tõeliseks lahinguväljaks.
„Rafineerimistehased, torujuhtmed, eksporditerminalid, tankerid ja maailma kaks olulisimat mereväe kitsaskohta –
Hormuzi väina ja Bab el-Mandebi väina – on üha enam kõigi konfliktipoolte sõjaliste plaanide keskmes.“
Tegelik oht seisneb selles, et mitu kriisikollet võivad samaaegselt eskaleeruda: Hormus, Bab el-Mandeb, Saudi
Araabia naftaväljad, Katari veeldatud maagaasi (LNG) rajatised , Iisraeli gaasiväljad ja Ameerika sõjaväebaasid.
Siis muutuks piirkondlik sõda ülemaailmseks energia- ja majanduskriisiks.
1. juuni Telegram-postituses määratles Wolff seda järgmiselt:
„Sõda USA ja Iisraeli ning Iraani vahel on tegelikult Wall Streeti ja Silicon Valley tehnoloogia- ja
finantsgigantide sõda ülemaailmse keskklassi vastu.“
„Tahtlik energia puudus ja hinnatõus ajavad miljonid keskmise suurusega ettevõtted pankrotti.“
Ernst Wolff ja teised sõltumatud vaatlejad lähtuvad Orzechowski teesist, et kavandatud, kumulatiivse globaalse
kaose kaudu peaks tekkima uus maailmakord, mida iseloomustavad digitaalne diktatuur ja täielik kontroll:
• Energia- ja muud kriisid olevat tekitatud tahtlikult, et avaldada inimestele veelgi suuremat survet,
edendada digitaliseerimist ja võimaluse korral kehtestada ka uusi karantiinimeetmeid.
• Kavas on võtta kasutusele CBDC-d , st keskpanga digitaalne raha, et võimaldada rahavoogude täielikku digitaalset jälgitavust.
2024. aasta veebruaris ilmunud artiklis kirjeldas Ernst Wolff, kuidas seda digitaalset
keskpanga raha kavatsetakse programmeeritavaks muuta:
„Me ei tohi end mingil juhul petta lasta:
Selline programmeeritav raha tähendab kõigi rahaliste vabaduste lõppu ja riigi poolt
keskpanga kaudu teostatavat täielikku järelevalvet.
Programmeeritav raha tähendab seda, et meile ei saa mitte ainult ette kirjutada, kui palju me
kulutada tohib, vaid ka milleks, millal ja kus.
Lisaks sellele võib meilt igal ajal rahavoolu täielikult kinni keerata või meid – Hiina eeskujul – allutada
sotsiaalkrediidisüsteemile, mis sunnib meid järgima vastava valitsuse nõudeid – või jääma ilma rahata.“
• Majandus- ja sotsiaalkriiside edasise tagajärjena hakkavad kannatanud nõudma universaalset põhisissetulekut.
Wolffi sõnul peaks see olema käibel ainult riiklike digitaalvaluutade (CBDC) kujul.
Ernst Wolff võtab selle kokku järgmiselt:
„Hormuzi väina on suletud – ja USA naftavarud on mõne nädala pärast ammendunud.”
See, mida poliitika ja meedia esitlevad rahuprotsessina, on tegelikult tahtlikult esile kutsutud energiashokk:
„Vahendina programmeeritava raha, täieliku kontrolli ja sellise digitaalse diktatuuri
rajamiseks, mis varjutab kõik ajaloo diktaatuurid.“
Järgnevalt käsitletakse lühidalt veel kahte olulist kriisikollet.
2. Kriisikollete: Ukraina-Venemaa konflikt
Nagu Kla.TV on mitmes saates näidanud, on elanikkonda juba alates USA ja Nõukogude Liidu vahelisest „külmast sõjast“
(1945–1991) pidevalt „pinge“ ja „ebakindluse“ all hoitud.
See viis tõelise relvastusvõidluseni – ka tuumaenergeetika valdkonnas.
„Külma sõja“ asemele tekkis püsiv konfliktide ja pingete potentsiaal NATO ja Venemaa vahel.
Seda õhutasid veelgi nn NATO idapoolne laienemine alates 1999. aastast ning 2014. aastal Kiievis
toimunud põhiseadusevastane valitsuse kukutamine.
Lõpuks eskaleerus konflikt, kui 24. veebruaril 2022 tungisid Venemaa väed Ukrainasse.
Küsimuses „Kes on süüdi Ukraina sõjas?“ on arvamused väga erinevad.
See küsimus tundub pigem kõrvalteele viivat.
Samal ajal tekitab see vastuolulisi arutelusid ja lõhestab ühiskondi, rahvaid
omavahel ning ka vaba ajakirjanduse esindajaid.
„Ordo ab Chao“ teesi pooldajad, nagu Ernst Wolff, Peter Orzechowski või David Icke, lähtuvad sellest, et sõdu ning
pinged, mis võivad eskaleeruda isegi sõjani, on sihipäraselt ja strateegiliselt planeeritud, provotseeritud ja ära kasutatud.
Seega on tegemist sellega, et paljastada tegelikud sõjaõhutajad ning relvastatud konfliktide taganttõukajad ja juhtijad.
Näiteks on teada, et NATO strateegiline planeerimine toimus juba 1939. aastal Välissuhete Nõukogus (CFR).
33. astme vabamüürlane Allen W. Dulles juhtis CFR-is „War and Peace-Studies“
relvastusrühma – seega NATO strateegilist planeerimist.
Kla.TV NATO-dokumentaalfilm näitas, kuidas NATO ühelt poolt kogu sõjakäitumist õhutab, teiselt poolt
aga toimib ka tähelepanu kõrvalejuhtimise vahendina.
Kogu see sõjahüsteeria on mõeldud selleks, et juhtida tähelepanu kõrvale samaaegsetest püüdlustest laiendada
ulatuslikku digitaalset kontrolli ja kehtestada uus maailmakord.
Millised on Ukraina sõja põhjustatud kaose tagajärjed ja kuhu võiks see areng viia?
Kõige ilmsem tagajärg on see, et võimaliku sõja ettevalmistused on täies hoos ja see võib igal hetkel puhkenud:
• 25. juulil finants- ja uudisteveebisaidil „ZeroHedge“ avaldatud artiklis räägitakse „Euroopa taasrelvastumisprojektist“.
„NATO on seadnud oma liikmetele pikaajalise eesmärgi kulutada 2035. aastani igal aastal 5 % SKPst
kaitsekuludele ja kaitsega seotud julgeolekuvajadustele.
Samal ajal teatas allianss 2026. aasta juulis, et Euroopa liitlased ja Kanada olid 2025. aastal
suurendanud oma põhilisi kaitsekulutusi eelmise aastaga võrreldes juba peaaegu 20 % võrra.“
• Pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse on EL mitmesuguste õigusaktide eelnõude kaudu võtnud
keskse rolli Euroopa kaitsevalmiduse tugevdamisel.
Veebiajakiri „Telepolis“ teatas 24. veebruaril, et Euroopa tööstust kavatsetakse nüüd mitme miljardi
abil kavandatava sõjamajanduse jaoks ette valmistada.
Seega võib Brüssel alates 30. detsembrist 2025 sekkuda relvastusega seotud tsiviiltarnimisahelatesse,
mis tähendab tegelikult sõjaajamaist majandust.
• Saksamaa esitas 2024. aasta alguses operatsiooniplaani „Saksamaa“ (OPLAN DEU) esimese versiooni.
See moodustab „olulise sõjalise osa Saksamaa üldisest kaitsejõust“.
Veebilehel bundeswehr.de on sõna-sõnalt kirjas:
„OPLAN DEU üks kesksetest mõjuteguritest on Saksamaa liitlaskohustus, mis tuleneb riigi
geostrateegilisest asukohast NATO sõlmpunktina Euroopa keskel.
„Hädaolukorras tuleb kuue kuu jooksul Saksamaa kaudu üle viia ja (...) varustada kuni 800 000
liitlasvägede sõdurit ning 200 000 sõidukit.”
• Lisaks operatsiooniplaanile „Saksamaa“ viidi läbi ka riigi- ja liitlaskaitse personalipoliitika ümberkorraldamine.
Uue sõjaväeteenistuse moderniseerimise seadusega, mis on jõus alates 1. jaanuarist 2026,
taastati noorte registreerimine ja läbivaatus.
Esialgu ei ole kohustuslikku mobilisatsiooni kavandatud, kuid see võib muutunud julgeolekuolukorra korral käskkirjaga kehtestada.
• NATO laiendab oma sõjalist logistikat idapiiril.
Nende hulka kuuluvad transpordikoridorid, ladustamisvõimsused ja varustussüsteemid, mis peaksid
võimaldama vägede kiiremat paigutamist ja varustamist.
• Alates Venemaa rünnakust Ukraina vastu 24. veebruaril 2022 on umbes seitse miljonit inimest Ukraina
maha jätnud ja otsinud varjupaika teistes riikides.
Ainuüksi ELis anti ajutine kaitse üle neljale miljonile inimesele.
• Pärast Venemaa rünnakut Ukrainale langes Ukraina teraviljaeksport ajutiselt kuni 80 % võrra,
kuna peamised Musta mere sadamad olid blokeeritud.
Alles alternatiivsete transporditeede ja teraviljakokkuleppe abil õnnestus eksporti osaliselt taas suurendada.
• Ukraina sõda muutis Saksamaa gaasivarustust põhjalikult.
Kümneid aastaid kestnud sõltuvus Venemaa torugaasist lõppes pärast seda, kui tarned järsult vähenesid.
Selle tagajärjeks olid energiakriis, gaasihindade järsk tõus ning Saksamaa energiapoliitika ümberorienteerumine alternatiivsetele
tarneallikatele ja suuremale varustuskindlusele.
2022. aasta septembris toimunud rünnak Nord Streami gaasijuhtmete vastu teravdas olukorda veelgi.
• Ukraina sõda avaldab Saksamaa majandusele märkimisväärset survet.
Energiakriis, hinnatõus, tarneahela probleemid ja kõrgemad tootmiskulud nõrgendavad
eelkõige tööstust ja vähendavad ostujõudu.
Vahekokkuvõte
Saksa ja Euroopa elanikkonna elatustase on alates Ukraina sõja algusest 2022. aastal märgatavalt muutunud.
Kui mõni teine kriis – näiteks rände- või inflatsioonikriis – süveneks või kui lisanduks isegi
avalik sõda, võiks Orzechowski tees osutuda tõeks:
„Kui kõik läheb sassi, ei soovi täiesti hirmunud kodanikud midagi muud kui seda, et keegi lõpuks jälle korra tagaks.
„Siis on inimesed valmis alluma iga väidetava päästja käsule.“
3. Kriisikold: Taiwan ja USA ja Hiina vahelise konflikti eskaleerumise oht
Veel üks lühike pilk võimalikule olukorra eskaleerumisele Taiwani ümber:
See konflikt on eriti oluline, kuna Taiwan võib muutuda võimalikuks kriisikoldeks, kus suurriigid
USA ja Hiina omavahel otseselt vastamisi seisavad.
Sellisel eskaleerumisel võiksid olla ulatuslikud rahvusvahelised tagajärjed, mis võivad viia isegi globaalse konfliktini.
Hiina peab Taiwani oma riigi territooriumi osaks.
Taiwan peab end iseseisvaks demokraatlikuks riigiks.
USA toetab Taiwani, ilma et tunnistaks seda ametlikult iseseisva riigina.
USA on juba aastakümneid tarninud Taiwanile relvasüsteeme ja kaitsevarustust, sealhulgas õhukaitsesüsteeme,
rakette, radarisüsteeme, laevu ja kaasaegseid hävituslennukeid.
Kuid ka siin tuleb arvestada, nagu „ZeroHedge“ kirjutab, et Taiwani väina on sõjalise võimu
ja maailmamajanduse kõige ohtlikum ristumiskoht.
See on omamoodi oht, mis seob omavahel territoriaalse suveräänsuse, sõjalise konkurentsi
ja maailmamajanduse tehnoloogilised alused.
25. juuli artiklis on sõna-sõnalt kirjas:
„Siit nähtub, et Taiwani küsimus ulatub kaugele üle saare piiride.
Iga suurem konflikt ohustaks vahetult üht maailma tähtsaimatest tehnoloogia- ja majanduspiirkondadest –
mõjutades pooljuhtide tootmist, meretransporti, finantsturge ja ülemaailmseid tarneahelaid.
Sõjaline kriis Taiwani väinas võiks seetõttu põhjustada majanduslikke tagajärgi juba enne,
kui konflikt laieneb laiaulatuslikuks sõjaks.
„Piirkonna strateegiline tähtsus tähendab, et rahvusvahelisel üldsusel on suur huvi eskaleerumise ärahoidmiseks,
kuid see tähendab ka seda, et nende osapoolte arv, kellel on midagi kaotada, on erakordselt suur.“
Seetõttu ei saa välistada, et Taiwani kriis ei tooks kaasa mitte ainult sõjalisi tagajärgi, vaid võiks olla ka põhjustajaks
ulatuslikele majanduskriisidele, mis mõjutaksid tarbijaid, laiu elanikkonnarühmi ja väike- ja
keskmise suurusega ettevõtteid kogu maailmas.
See looks soodsa pinnase, et muuta riiklikud digitaalrahad (CBDC) ja ülemaailmne põhitulu ühiskonnas vastuvõetavamaks.
Wolffi arvates tähendaks see rahalise vabaduse lõppu ja maailmadiktatuuri kehtestamist.
Kaos ja kriisid kui võimalus
Kui see „Ordo ab Chao“ tees tõepoolest paika peaks pidama – millele selle pooldajate arvates viitab palju
–, tähendaks see, et sõjad ei teki ainult juhuslikult ega ole suunatud inimkonna hävitamisele.
Kriise peetakse vahenditeks, mille abil kehtestada ühiskonnas uus globaalne kord ja muuta see soovitavaks.
Uue maailmakorra arhitektid püüavad säilitada erinevaid konfliktikoldesid – sealhulgas
konflikte Ukrainas ja Iraaniga ning Taiwani konflikti.
Sellest tulenevatest kriisidest saavad nad siis olukorra arengust sõltuvalt valida, milline veskikivi liikuma panna.
Olgu tegemist majandus-, energia- või rändekriisiga, kuni lausa kuuma sõjani või uue väidetava pandeemiakriisini –
olukorrast sõltuvalt panevad nad mängu vastava malenupu, et viia oma vastane järk-järgult dilemmani.
Ajaloolisest vaatenurgast võivad kriisid aga toimida ka ühiskondliku muutuse kiirendajatena.
Covid-kriisi ajal on rohkem inimesi kui kunagi varem hakanud kahtlema poliitika ja meedia valitsevates arvamustes.
Nad on läbi näinud „Ordo ab Chao“ põhimõtte, mille kohaselt saab kriise – nagu näiteks väidetavat pandeemiakriisi –
ära kasutada uute seaduste ja meetmete kehtestamiseks, kuni ülemaailmse tervishoiudiktatuuri kehtestamiseni.
Sama mõtet väljendab ka Ernst Wolff.
Kuigi Wolff väidab, et kriisid süvenevad, näeb ta selles ka pöördepunkti.
Kui temalt küsiti, mis annab talle selles täiesti hullus ajas veel lootust, vastas ta järgmiselt:
„Asjaolu, et inimkonna suurimad leiutised on alati sündinud kõige raskemates olukordades.“
Noh, ma olen ju Hiinas sündinud.
Hiina kriisi märk koosneb kahest märgist: ühelt poolt oht ja teiselt poolt võimalus.
Ja ma arvan, et kõigi meie ümber varitsevate ohtude juures peame nägema ka seal peituvaid võimalusi.
Ja ma arvan, et oleme suure arengu lõpus.
Nii et oleme jõudnud raha juhitud süsteemi lõppu.
Oleme üleminekuetapis andmepõhise süsteemi juurde.
Ja tekib küsimus, kes hakkab neid andmeid kontrollima?
Kas neid, kes seda oma huvides teevad, jääb ka edaspidi väga väheks?
Või on ehk võimalik, et teeme need andmed kõigile kättesaadavaks ja loome sellega maailma, mis on märksa ilusam
kui kõik, mida oleme viimase mitme sajandi jooksul kogenud?
Ma arvan, et just selline valik seisab meie ees.
„Ja kes tahab oma elule mõtte anda, see peaks võitlema parema alternatiivi eest.“
Kui soovite põhjalikumalt uurida, kuidas kriise saab kasutada muutuste võimalustena, soovitame teil kuulata
Ivo Saseki julgustavat ja suunavat kõnet 2026. aasta rahvusvahelisel sõprade kokkutulekul:
„Vaimse võitluse kuninglik distsipliin“ – rahvusvaheline sõprade kokkutulek 2026 (koos Ivo Sasekiga) 9. mail 2026
Ma püüan põgeneda sellest puurist, mis mind ümbritseb.
Kuidas ma siia sattusin?
Kuidas ma sealt välja saan?
Need käed tahavad aidata, aidata seda segadusse sattunud maailma.
Kuid midagi tabas mind rängalt ja peatas selle, mida ma alustada tahtsin.
Paljud püüdsid mind aidata, andes palju nõuandeid.
Kõik olid asjatud.
Mind päästis üks asi: see väike tõe säde.
See aitas mul põrgust välja pääseda.
Oh, ma ei anna kunagi alla, sest valgus murrab läbi öö.
Ei ole oluline, kui pime on.
Kõige väiksem valgus on tugevam kui kõige sügavam pimedus.
Valgus murrab läbi öö.
See paljastas teie kurja mängu.
See, mida varjati, tuleb päevavalgele.
Valgus murrab ALATI läbi öö.
Iga päev suur pettus:
„See on sinu enda huvides,“ ütlevad nad naeratades.
Me kõik teeme seda, mida nad iganes nõuavad.
Aga neile ei saa kunagi küllalt.
Nende lõputu ahnus ei vähene.
See jätkub nii seni, kuni me tõele silma vaatame.
Oh, nende aeg on möödas, sest: valgus murrab läbi öö!
Ei ole oluline, kui pime on.
Kõige väiksem valgus on tugevam kui kõige sügavam pimedus.
Valgus murrab läbi öö.
See paljastas teie kurja mängu.
See, mida varjati, tuleb nüüd päevavalgele.
Valgus murrab ALATI läbi öö.
Me oleme peatamatud, kuni eesmärk on saavutatud.
Me ei anna alla.
Valgus hakkab üha tugevamaks muutuma.
Öö on võimetu, sest: valgus murrab alati öö läbi!
Pole oluline, kui pime on.
Kõige väiksem valgus on tugevam kui kõige sügavam pimedus.
Valgus murrab alati läbi öö.
See paljastas teie kurja mängu.
See, mida varjus hoiti, tuleb nüüd päevavalgele.
Valgus murrab alati läbi öö.
Kõige väiksem valgus on tugevam kui kõige sügavam pimedus.
Valgus murrab läbi öö.
See, mida varjati, tuleb nüüd päevavalgele.
Valgus murrab igaveseks läbi öö.