„Ordo ab Chao” – adică „Ordine din haos” – este deviza sistemului masonic de grad superior al
„Ritului Scoțian Vechi și Acceptat”, pe scurt AASR.
Termenul „scoțian” nu se referă la originea geografică a ritului, care a apărut în
secolul al XVIII-lea, în special în Franța.
AASR se numără printre cele mai influente sisteme masonice de grad înalt din lume.
Albert Pike, ofițer în Războiul Civil american și scriitor, a fost „Marele Comandant
Suveran” al jurisdicției sudice a AASR timp de 32 de ani, până la moartea sa, în 1891.
Înapoi la deviza AASR – „Ordine din haos”.
Conform YouTube, ChatGPT și altor surse similare, ipoteza conform căreia haosul ar fi provocat
în mod intenționat pentru a instaura o Nouă Ordine Mondială provine din teoriile conspirației.
Motto-ul simbolizează ideea că omul ajunge la o mai mare ordine interioară
pornind de la ignoranță și dezordine.
Unii experți, care urmăresc cu atenție evenimentele geopolitice, economice și sociale
la nivel mondial, ajung la o altă concluzie.
Printre aceștia se numără, de exemplu, expertul financiar și autorul german Ernst
Wolff, precum și politologul, redactorul și autorul german Peter Orzechowski.
În cartea sa publicată în anul 2024 – „Haos” – Orzechowski dezvăluie, pe baza unor exemple
tulburătoare, planul general al elitei puterii, modul în care aceasta va
provoca haosul și care este scopul său final.
Orzechowski prezintă patru exemple în care haosul este creat ca mijloc pentru atingerea unui scop:
1. Războaiele și conflictele geopolitice sunt alimentate
2. Aprovizionarea cu alimente și energie este perturbată
3. Imigrația în masă către Europa continuă să fie încurajată
4. Gândirea oamenilor este tulburată
Orzechowski sintetizează acest lucru în cartea sa după cum urmează.
Citat: „Haosul va zgudui lumea din temelii.”
Planul perfid din spatele acestui lucru: când totul se destramă, cetățenii cuprinși de teamă
nu-și doresc nimic mai mult decât ca, în sfârșit, cineva să restabilească ordinea.
„Oamenii sunt atunci dispuși să se supună oricărui ordin al presupusului salvator.”
Emisiunea următoare analizează, pe baza a trei focare de criză actuale – Iran/Orientul
Mijlociu, China/Taiwan și Ucraina/Rusia –, în ce măsură se confirmă teza lui Orzechowski:
Pot fi interpretate anumite evenimente ca „haos provocat” și cine profită de pe urma acestora?
1. Focar de criză: Războiul din Iran din 2026 – Orientul Mijlociu și Strâmtoarea Hormuz
Sub pretextul că vor să împiedice Iranul să dezvolte arme nucleare, Israelul și SUA au început,
pe 28 februarie 2026, atacurile asupra Iranului.
De atunci, atacurile asupra țintelor iraniene, ripostele Iranului împotriva Israelului și a
instalațiilor militare americane din Orientul Mijlociu, precum și armistițiile temporare se succed.
Trebuie remarcat următorul aspect:
• Președintele SUA, Donald Trump, se dovedește din nou, prin declarațiile și acțiunile sale contradictorii, a
fi o figură politică a haosului prin excelență, așa cum aproape niciun alt politician nu o întruchipează.
Uneori spune „HĂIS”, alteori „Cea”:
Pe de o parte, vorbește despre sfârșitul războiului, iar pe de altă parte, anunță noi atacuri.
• Războiul din Iran este o combinație între războiul tradițional și cel psihologic (PsyOps).
Ambele elemente – terorismul sau acțiunile belicoase cu folosirea forței armate, precum și orice
retorică de război – acționează împreună pentru a menține populația într-o stare de „frică și teroare”.
Acest fenomen este denumit și „strategia tensiunii” și se referă la instrumentalizarea evenimentelor teroriste
sau de altă natură în scopul de a stârni frica și de a crea un climat de
nesiguranță în rândul populației proprii.
În plus, pe Wiki-ul de criminologie se menționează: „de asemenea, o strategie a tensiunii poate servi drept
justificare pentru acțiunile și intervențiile represive ale statului, întărind dorința
populației de a beneficia de intervenția statului.”
Sau, pentru a-l cita din nou pe Orzechowski: când totul se destramă, cetățenii cuprinși de teamă
nu-și doresc nimic mai mult decât ca, în sfârșit, cineva să restabilească ordinea.”
• Mass-media, care are o poziție uniformă, abundă în avertismente conform cărora războiul cu Iranul
s-ar putea extinde la statele din Golf sau chiar ar putea degenera într-un conflict internațional.
Astfel, în cele din urmă, orice măsură, orice înarmare militară și orice acțiune militară pot fi
justificate – sau închiderea Strâmtorii Hormuz.
Închiderea Strâmtorii Hormuz și haosul iminent
Analistul politic iranian născut în SUA, Seyed Mohammad Marandi, a avertizat, într-un interviu din
23 iulie 2026, asupra unei escaladări dramatice a conflictului dintre SUA și Iran.
Strâmtoarea Hormuz, strâmtoarea strategică dintre Golful Persic și Golful Oman,
ar fi punctul nevralgic al escaladării.
Un articol publicat pe site-ul de știri și finanțe „ZeroHedge” a sintetizat situația după cum urmează:
„Strâmtoarea Hormuz este deosebit de periculoasă, deoarece transformă o confruntare militară
regională într-o problemă economică globală.”
„Calea navigabilă este o rută esențială pentru transportul energiei, ceea ce înseamnă că orice
perturbare de lungă durată nu afectează doar țările aflate în război, ci și guvernele, industriile și
consumatorii aflați la mii de kilometri distanță.”
Analiștii au prevăzut un deficit global de petrol de aproximativ 1,5 milioane de barili pe zi.
Fostul analist al CIA, Larry C. Johnson, merge chiar mai departe și
vorbește despre un „șoc inflaționist global”:
„În timp ce piețele mondiale continuă să-și îndrepte atenția asupra petrolului transportat prin
strâmtoare, ele trec cu vederea consecințele profunde ale întreruperii livrărilor de heliu, sulf și uree.
„Economia mondială resimte deja consecințele reducerii ofertei de aceste materii prime, iar lumea va fi
confruntată cu un șoc inflaționist la nivel global.”
Expertul financiar și autorul german Ernst Wolff susține același lucru.
El estimează că vor mai trece câteva săptămâni, poate încă una sau două luni, până când
rezervele strategice de petrol și gaze se vor epuiza.
Se vor produce crize economice.
El crede că războiul va izbucni din nou și că se va produce un șoc energetic la nivel mondial.
Wolff se așteaptă la „o creștere cu adevărat uriașă a inflației”.
Se prefigurează un haos și mai mare din cauza unei foamete și a unei noi crize a
migrației care va rezulta din aceasta. Ernst Wolff:
„Deși șocul crizei energetice nu este decât un șoc.
În această toamnă vom mai trăi și un al doilea șoc, care va fi mult mai grav.
„Și aceasta este imensa criză alimentară care amenință în special Africa, din cauza faptului că îngrășămintele
nu mai pot fi transportate pe mare prin Strâmtoarea Hormuz, iar prețurile acestora au crescut vertiginos.”
La întrebarea dacă se așteaptă la o foamete în Europa, Wolff a răspuns:
„Nu cu o foamete, ci cu o nouă criză a migrației.”
Deci este foarte, foarte clar că, dacă într-adevăr oamenii suferă de foame în Africa – și acest lucru se
întâmplă în Kenya, Zambia, Etiopia și în mai multe țări din vest –, atunci aceasta este situația pretutindeni.
Și acest fenomen va afecta și statele din Africa de Nord; adică atât
Egiptul, cât și Siria din Orientul Mijlociu.
Deci, asta va avea repercusiuni peste tot.
Desigur, acest lucru va spori presiunea asupra Europei și, prin urmare, va pune din nou
oamenii de aici sub o presiune și mai mare.
Ce vor face oamenii atunci? Vor cere mai multă siguranță.
„Cine le va oferi siguranță? Companiile din domeniul IT, prin supraveghere și manipulare.”
Concluzie intermediară
Consecințele de amploare ale închiderii Strâmtorii Hormuz, ca urmare a războiului cu Iranul, arată clar că
acest conflict se transformă într-o problemă economică globală și afectează consumatorii din întreaga lume.
Se pare că efectele războiului vizează mai puțin statele și mai mult consumatorii din întreaga
lume, marea masă a populației și clasa de mijloc.
Un articol publicat pe platforma independentă de analiză uncutnews.ch numește acest fenomen „un
război pentru aprovizionarea cu energie a lumii”:
„Tot mai multe indicii sugerează că infrastructura petrolieră și cea a gazelor naturale au
devenit, între timp, un adevărat câmp de luptă.
Rafinăriile, conductele, terminalele de export, petrolierele și cele două puncte de strangulare
maritime cele mai importante din lume – Strâmtoarea Hormuz și Strâmtoarea Bab el-Mandeb – se află
din ce în ce mai mult în centrul planurilor militare ale tuturor părților implicate în conflict.”
Adevăratul pericol constă în posibilitatea ca mai multe focare de criză să se agraveze simultan: Hormuz, Bab
el-Mandeb, câmpurile petroliere saudite, instalațiile de GNL din Qatar , câmpurile de
gaz israeliene și bazele militare americane.
Atunci, un război regional s-ar transforma într-un șoc energetic și economic la nivel mondial.
Într-o postare pe Telegram din 1 iunie, Wolff a definit acest lucru după cum urmează:
„Războiul dintre SUA și Israel împotriva Iranului este, de fapt, războiul giganților din domeniul
tehnologiei și al finanțelor de pe Wall Street și din Silicon Valley împotriva clasei mijlocii globale.”
„Penuria și scumpirea intenționată a energiei vor duce la faliment
milioane de întreprinderi mici și mijlocii.”
Ernst Wolff și alți observatori independenți pornesc de la teza lui Orzechowski, conform căreia, prin
intermediul unui haos global planificat și cumulativ, ar urma să se formeze o Nouă
Ordine Mondială caracterizată de o dictatură digitală și un control total:
• Criza energetică și alte crize ar fi fost provocate în mod intenționat pentru a exercita o presiune și mai
mare asupra oamenilor, pentru a accelera digitalizarea și, eventual, pentru a impune noi măsuri de carantină.
• Se preconizează introducerea CBDC-urilor , adică a monedei digitale a băncii centrale, pentru a permite
o urmărirea digitală completă a fluxurilor de bani.
Într-un articol din februarie 2024, Ernst Wolff a descris modul în care această monedă digitală a
băncii centrale urmează să fie făcută programabilă:
„Niciunul dintre noi nu ar trebui să se lase înșelat sub nicio formă:
O astfel de monedă programabilă înseamnă sfârșitul oricărei libertăți financiare și supravegherea totală
din partea statului, prin intermediul băncii centrale.
Banii programabili înseamnă că nu numai că ni se poate impune cât avem voie să
cheltuim, ci și pentru ce, când și unde.
În plus, ni se poate tăia complet accesul la bani în orice moment sau putem fi supuși – după modelul chinez
– unui sistem de credit social care ne obligă să ne conformăm cerințelor
guvernului respectiv – sau să rămânem fără bani.”
• Ca o altă consecință a crizelor economice și sociale, persoanele afectate
vor solicita un venit minim universal.
Potrivit lui Wolff, acesta ar urma să fie emis exclusiv sub formă de CBDC-uri.
Ernst Wolff rezumă astfel:
„Strâmtoarea Hormuz este închisă – iar rezervele de petrol ale SUA se vor epuiza în câteva săptămâni.
Ceea ce politica și mass-media prezintă drept un proces de pace este, în realitate, un
șoc energetic provocat în mod intenționat:
„Ca instrument pentru banii programabili, controlul total și instaurarea unei dictaturi digitale
care le eclipsează pe toate dictaturile din istorie.”
În continuare, vom analiza pe scurt alte două focare de criză importante.
2. Focar de criză: conflictul dintre Ucraina și Rusia
Așa cum a arătat Kla.TV în mai multe emisiuni, populația a fost menținută în permanență într-o stare
de „tensiune” și „nesiguranță” încă din perioada „Războiului Rece”
(1945–1991) dintre SUA și Uniunea Sovietică.
Acest lucru a dus la o adevărată cursă a înarmărilor – inclusiv în domeniul nuclear.
„Războiul Rece” a fost înlocuit de un potențial continuu de conflict și tensiune între NATO și Rusia.
Această situație a fost alimentată și mai mult de așa-numita extindere a NATO către est,
începând din 1999, precum și de răsturnarea anticonstituțională a guvernului de la Kiev din 2014.
În cele din urmă, conflictul s-a agravat odată cu invadarea Ucrainei de
către trupele ruse, la 24 februarie 2022.
În ceea ce privește întrebarea „cine este vinovat pentru războiul din
Ucraina?”, opiniile sunt extrem de divergente.
Întrebarea pare să se îndrepte mai degrabă pe o cale laterală.
În același timp, aceasta stârnește dezbateri controversate și divizează societățile, popoarele
între ele, precum și jurnaliștii independenți.
Susținătorii tezei „Ordo ab Chao”, precum Ernst Wolff, Peter Orzechowski sau David Icke, pornesc de la premisa
că războaiele, precum și tensiunile care pot degenera până la război, sunt planificate în mod deliberat
și strategic, provocate și instrumentalizate.
Prin urmare, este vorba de a-i demasca pe adevărații instigatori ai războiului, precum și pe cei care se
află în spatele conflictelor armate și îi coordonează.
De exemplu, se știe că planificarea strategică a NATO a avut loc încă din 1939 în
cadrul Consiliului pentru Relații Externe (CFR).
Allen W. Dulles, francmason de gradul 33, a condus grupul de lucru pentru armament din cadrul
secțiunii „Studii privind războiul și pacea” a CFR – adică planificarea strategică a NATO.
Documentarul Kla.TV despre NATO a arătat cum, pe de o parte, NATO alimentează întreaga campanie belică, iar
pe de altă parte, servește și ca manevră de diversiune.
Toată această isterie legată de război are rolul de a distrage atenția de la eforturile desfășurate în
paralel pentru a extinde un control digital cuprinzător și pentru a instaura o Nouă Ordine Mondială.
Care sunt consecințele haosului provocat de războiul din Ucraina și în ce
direcție ar putea duce această evoluție?
Consecința cea mai evidentă este că pregătirile pentru un eventual război se desfășoară în plină
viteză și că acesta ar putea izbucni în orice moment:
• Articolul publicat pe site-ul de știri și finanțe „ZeroHedge” din 25 iulie vorbește
despre „proiectul de reînarmare al Europei”.
„NATO a angajat statele membre să îndeplinească un obiectiv pe termen lung, și anume să aloce anual,
până în 2035, 5 % din PIB pentru apărare și pentru necesitățile de securitate legate de apărare.”
În același timp, Alianța a anunțat în iulie 2026 că aliații europeni și Canada își majoraseră
deja cheltuielile de bază pentru apărare în 2025 cu aproape 20 % față de anul precedent.”
• După invazia Rusiei în Ucraina, UE a jucat un rol central în consolidarea capacității de
apărare a Europei prin diverse inițiative legislative.
Revista online „Telepolis” a relatat pe 24 februarie că industria europeană urmează să fie pregătită acum, cu
multe miliarde, pentru economia de război planificată.
Prin urmare, începând cu 30 decembrie 2025, Bruxelles-ul poate interveni în lanțurile de
aprovizionare civile relevante pentru domeniul apărării, ceea ce
echivalează, de fapt, cu o economie de război.
• La începutul anului 2024, Germania a prezentat prima versiune a Planului
operațional pentru Germania (OPLAN DEU).
Acesta ar reprezenta „o componentă militară esențială a apărării generale a Germaniei”.
Pe site-ul bundeswehr.de se menționează literalmente:
„Un factor cheie în OPLAN DEU este angajamentul Germaniei față de Alianță, care decurge din poziția sa
geostrategică de pivot al NATO în centrul Europei.
„În caz de urgență, până la 800.000 de soldați aliați și 200.000 de vehicule trebuie să
fie deplasați prin Germania și (...) aprovizionați în termen de șase luni.”
• Pe lângă planul operațional pentru Germania, au fost reorientate și bazele de
personal ale apărării naționale și a alianței.
Odată cu noua Lege privind modernizarea serviciului militar, care a intrat în vigoare la 1
ianuarie 2026, s-au reintrodus înregistrarea și examinarea medicală a tinerilor.
Deocamdată nu este prevăzută o mobilizare obligatorie, dar aceasta poate fi dispusă în
cazul în care situația de securitate se modifică.
• NATO își extinde logistica militară pe flancul de est.
Printre acestea se numără coridoarele de transport, capacitățile de depozitare și sistemele de
aprovizionare, menite să permită deplasarea și aprovizionarea mai rapidă a forțelor armate.
• De la începutul atacului rus asupra Ucrainei, pe 24 februarie 2022, aproximativ șapte milioane de persoane
au părăsit Ucraina și au căutat refugiu în alte țări.
Numai în UE, peste patru milioane de persoane au beneficiat de statutul de protecție temporară.
• În urma atacului rus asupra Ucrainei, exporturile ucrainene de cereale au înregistrat o scădere
temporară de până la 80 %, după ce principalele porturi de la Marea Neagră au fost blocate.
Abia grație rutelor alternative de transport și acordului privind cerealele s-a
reușit o creștere parțială a exporturilor.
• Războiul din Ucraina a schimbat radical aprovizionarea cu gaze a Germaniei.
Dependența de zeci de ani de gazul rusesc transportat prin conducte a luat
sfârșit după ce livrările au scăzut drastic.
Consecințele au fost o criză energetică, o creștere semnificativă a prețurilor la gaz și o reorientare a
politicii energetice germane către surse alternative de aprovizionare și o mai mare siguranță a aprovizionării.
Atacul asupra conductelor Nord Stream din septembrie 2022 a agravat și mai mult situația.
• Războiul din Ucraina afectează în mod semnificativ economia germană.
Criza energetică, creșterea prețurilor, problemele legate de lanțurile de aprovizionare și
costurile de producție mai ridicate afectează în special industria și reduc puterea de cumpărare.
Concluzie intermediară
Nivelul de trai al populației germane și europene s-a schimbat în mod semnificativ de la
începutul războiului din Ucraina, în anul 2022.
În cazul în care alte crize – cum ar fi o criză a migrației sau a inflației – s-ar agrava sau
dacă s-ar adăuga chiar și un război deschis, teza lui Orzechowski s-ar putea dovedi adevărată:
„Când totul se destramă, cetățenii, cuprinși de teamă, nu-și doresc nimic mai mult decât
ca, în sfârșit, cineva să restabilească ordinea.
„Oamenii sunt atunci dispuși să se supună oricărui ordin al presupusului salvator.”
Al treilea focar de criză: Taiwanul și riscul unei escaladări între SUA și China
Încă o scurtă privire asupra unei posibile escaladări a conflictului din jurul Taiwanului:
Conflictul are o importanță deosebită, întrucât Taiwanul ar putea deveni un posibil focar al unei
confruntări directe între marile puteri, SUA și China.
O astfel de escaladare ar putea avea consecințe internaționale de amploare,
putând duce chiar la un conflict global.
China consideră Taiwanul ca făcând parte din teritoriul său național.
Taiwanul se consideră o democrație independentă.
Statele Unite susțin Taiwanul, fără a-l recunoaște oficial ca stat independent.
De zeci de ani, SUA furnizează Taiwanului sisteme de armament și tehnologie de apărare, printre
care sisteme antiaeriene, rachete, sisteme radar, nave și avioane de luptă moderne.
Dar și în acest caz trebuie să se țină cont, așa cum scrie „ZeroHedge”, că Strâmtoarea Taiwanului
este punctul de intersecție cel mai periculos dintre puterea militară și economia globală.
Ar fi vorba de un tip de pericol care leagă între ele suveranitatea teritorială, competiția
militară și bazele tehnologice ale economiei mondiale.
În articolul din 25 iulie se menționează literalmente:
„Aici se vede că problema Taiwanului depășește cu mult granițele insulei în sine.
Orice conflict de amploare ar pune imediat în pericol una dintre cele mai importante regiuni tehnologice și
economice din lume – cu repercusiuni asupra producției de semiconductori, comerțului maritim, piețelor
financiare și lanțurilor de aprovizionare globale.
O criză militară în Strâmtoarea Taiwanului ar putea, prin urmare, să aibă consecințe
economice încă înainte ca conflictul să se transforme într-un război pe scară largă.
„Importanța strategică a regiunii înseamnă că comunitatea internațională are un interes major în a
preveni o escaladare, dar înseamnă, de asemenea, că numărul actorilor care au
ceva de pierdut este extrem de mare.”
Prin urmare, nu se poate exclude posibilitatea ca criza din Taiwan să aibă nu doar consecințe militare, ci și
să declanșeze crize economice de amploare, care ar afecta consumatorii, largi segmente ale
populației și clasa de mijloc la nivel mondial.
Acest lucru ar constitui un teren propice pentru a face ca monedele digitale ale băncilor
centrale (CBDC) și venitul de bază global să fie mai ușor de acceptat de către societate.
În opinia lui Wolff, acest lucru ar însemna sfârșitul libertății financiare
și instaurarea unei dictaturi mondiale.
Haosul și crizele ca oportunitate
Dacă această teză „Ordo ab Chao” s-ar dovedi a fi adevărată – lucru pe care, din punctul de vedere al
susținătorilor ei, multe indicii îl sugerează –, aceasta ar însemna că războaiele nu izbucnesc exclusiv
întâmplător și nu au ca scop distrugerea umanității.
Crizele sunt considerate un mijloc de a impune social o nouă ordine
globală și de a o face să pară dezirabilă.
În acest context, arhitecții Noii Ordini Mondiale urmăresc să mențină diverse focare de
conflict – printre care conflictele din Ucraina și Iran, precum și conflictul din Taiwan.
Din crizele care decurg din aceasta, ei pot alege apoi, în funcție de evoluția situației, care
dintre pietrele de moară trebuie pusă în mișcare.
Fie că este vorba de o criză economică, energetică sau a migrației, până la un război deschis sau o nouă
presupusă criză pandemică, în funcție de situație, ei pun piesa corespunzătoare pentru a-și aduce
adversarul, pas cu pas, într-o situație fără ieșire.
Din punct de vedere istoric, însă, crizele pot acționa și ca factori care accelerează transformarea socială.
În timpul crizei provocate de Covid, mai mulți oameni ca niciodată au început să pună la îndoială opinia
generală exprimată de politicieni și mass-media.
Au înțeles principiul „Ordo ab Chao”, conform căruia crizele – precum presupusa criză a pandemiei – pot fi
folosite pentru a introduce noi legi și măsuri, ajungând chiar la o dictatură sanitară la nivel mondial.
Ernst Wolff este de aceeași părere.
Deși, potrivit lui Wolff, crizele se vor agrava, el vede în acest lucru și un moment de cotitură.
La întrebarea ce îi mai dă speranță în această perioadă complet nebunească, el a răspuns astfel:
„Faptul că cele mai mari invenții ale omenirii au apărut întotdeauna în cele mai dificile situații.”
Păi, eu m-am născut în China.
Simbolul crizei în China este format din două caractere: pe de o parte,
„pericol”, iar pe de altă parte, „oportunitate”.
Și cred că, în ciuda tuturor pericolelor care ne pândesc, trebuie să
recunoaștem și oportunitățile care ni se oferă.
Și cred că ne aflăm la finalul unei evoluții majore.
Așadar, ne aflăm la sfârșitul sistemului bazat pe bani.
Ne aflăm în plin proces de tranziție către un sistem bazat pe date.
Și se pune întrebarea: cine va controla aceste date?
Vor fi în continuare foarte puțini cei care vor face acest lucru în interesul lor?
Sau există vreo posibilitate să punem aceste date la dispoziția tuturor oamenilor și să construim
astfel o lume mult mai frumoasă decât tot ceea ce am trăit în ultimele câteva sute de ani?
Cred că aceasta este alternativa cu care ne confruntăm.
„Iar cine dorește să-și dea un sens vieții, ar trebui să lupte pentru cea
mai bună dintre cele două alternative.”
Dacă doriți să aprofundați tema modului în care crizele pot fi valorificate ca oportunități de schimbare, vă
recomandăm discursul încurajator și inspirator al lui Ivo Sasek, ținut cu ocazia
„Întâlnirea Internațională de Prieteni” din 2026
„Disciplina supremă a luptei spirituale” – Întâlnirea Internațională de
Prieteni din 2026 (cu Ivo Sasek) din 9 mai
Încerc să evadez din această cușcă care mă înconjoară.
Cum am ajuns aici?
Cum pot ieși de aici?
Aceste mâini vor să ajute, să ajute lumea tulburată.
Dar ceva m-a afectat profund și m-a împiedicat să fac ceea ce voiam să încep.
Mulți au încercat să mă ajute, oferindu-mi numeroase sfaturi.
Toate au fost în zadar.
Ceea ce m-a salvat a fost un singur lucru: acea mică scânteie de adevăr.
M-a scos din iad.
Oh, nu renunț niciodată, pentru că lumina străpunge noaptea.
Nu contează cât de întuneric este.
Cea mai mică lumină este mai puternică decât cea mai adâncă întunecime.
Lumina străpunge noaptea.
A demascat jocul vostru răutăcios.
Ceea ce a fost ținut ascuns iese la lumină.
Lumina străpunge ÎNTOTDEAUNA noaptea.
O mare înșelăciune în fiecare zi:
„E pentru binele tău”, spun ei zâmbind.
Cu toții facem tot ce ne cer ei.
Dar nu se satură niciodată.
Lăcomia lor nesfârșită nu dă semne de slăbire.
Lucrurile vor continua așa până când vom înfrunta adevărul.
Oh, timpul lor a trecut, pentru că: lumina străpunge noaptea!
Nu contează cât de întuneric este.
Cea mai mică lumină este mai puternică decât cea mai adâncă întunecime.
Lumina străpunge noaptea.
A demascat jocul vostru răutăcios.
Ceea ce a fost ținut în întuneric iese la lumină.
Lumina străpunge ÎNTOTDEAUNA noaptea.
Suntem de neoprit până când ne atingem obiectivul.
Nu vom renunța.
Lumina va crește tot mai mult.
Noaptea este dezarmată, pentru că: lumina străpunge întotdeauna noaptea!
Nu contează cât de întuneric este.
Cea mai mică lumină este mai puternică decât cea mai adâncă întunecime.
Lumina străpunge întotdeauna noaptea.
A demascat jocul vostru murdar.
Ceea ce a fost ținut ascuns iese la lumină.
Lumina străpunge întotdeauna noaptea.
Cea mai slabă lumină este mai puternică decât cea mai adâncă întunecime.
Lumina străpunge noaptea.
Ceea ce a fost ținut în întuneric iese la lumină.
Lumina străpunge noaptea pentru totdeauna.XX