«Ordo ab Chao» — що в перекладі означає «Порядок із хаосу» — це девіз масонської системи високих ступенів
«Старого та Прийнятого Шотландського обряду», скорочено AASR.
Термін «шотландський» не вказує на географічне походження цього обряду, який виник у XVIII столітті переважно у Франції.
AASR входить до числа найвпливовіших систем вищого ступеня масонства у світі.
Американський офіцер часів Громадянської війни та письменник Альберт Пайк протягом 32 років, аж до своєї смерті в 1891 році,
був «Суверенним Великим Командором» південної юрисдикції AASR.
Повернутися до девізу AASR — «Порядок із хаосу».
Припущення, що хаос навмисно провокується з метою створення Нового світового порядку, походить, за даними
YouTube, ChatGPT та інших джерел, із конспірологічних теорій.
Цей девіз символічно відображає ідею, що людина, проходячи через незнання та безлад, досягає більшого внутрішнього порядку.
Деякі експерти, які уважно стежать за геополітичними, економічними та
соціально-політичними подіями у світі, доходять іншого висновку.
До них належать, наприклад, німецький фінансовий експерт і автор Ернст Вольф, а також німецький
політолог, редактор і автор Петер Орзеховський.
У своїй книзі «Хаос», що вийшла у 2024 році, Оржеховський на прикладі шокуючих прикладів розкриває генеральний план владної
еліти, як вона збирається створити хаос і яка її кінцева мета.
Ожеховський наводить чотири приклади того, як хаос створюється як засіб для досягнення мети:
1. Війни та геополітичні конфлікти набирають обертів
2. Порушується постачання продовольства та енергії
3. Масова імміграція до Європи й надалі активно стимулюється
4. У людей заплутується мислення
Ожеховський у своїй книзі висловлює це так.
Цитата: «Хаос має похитнути світ у його самих основах.
Підступний план, що стоїть за цим: коли все виходить з-під контролю, перелякані громадяни ні про що так не
мріють, як про те, щоб хтось нарешті знову наводив порядок.
«Тоді люди готові підкоритися будь-яким наказам так званого рятівника».
У наступній передачі на прикладі трьох актуальних осередків напруженості — Іран/Близький Схід,
Китай/Тайвань та Україна/Росія — розглядається питання, наскільки підтверджується теза Оржеховського:
Чи можна певні події трактувати як «штучно створений хаос» і хто від цього виграє?
1. Огнище кризи: війна з Іраном 2026 року — Близький Схід та Ормузька протока
Під приводом наміру перешкодити Ірану у розробці ядерної зброї 28 лютого 2026 року Ізраїль і США розпочали свої атаки на Іран.
Відтоді напади на іранські об’єкти, іранські удари у відповідь по Ізраїлю та американських військових об’єктах на Близькому
Сході, а також тимчасові перемир’я чергуються між собою.
При цьому слід зазначити наступне:
• Президент США Дональд Трамп своїми суперечливими заявами та діями вкотре доводить, що є втіленням політичного
хаосу, як це навряд чи вдається будь-якому іншому політику.
То він каже «Хю», то «Хотт»:
З одного боку, він говорить про закінчення війни, а з іншого — оголошує про нові атаки.
• Війна в Ірані — це поєднання традиційних військових дій та психологічних операцій (PsyOps).
Обидва елементи — терор, а саме військові дії із застосуванням зброї, а також будь-яка воєнна риторика —
діють разом, щоб тримати населення в «страху й жаху».
Це також називають «стратегією напруги» і під цим розуміють використання терористичних чи інших подій з метою розпалювання
страху та посівання невпевненості серед власного населення.
Далі у Вікі з кримінології зазначено: «Крім того, стратегія напруги може слугувати виправданням репресивних дій та втручань
держави, посилюючи прагнення населення до державного втручання».
Або, знову цитуючи Оржеховського: «Коли все виходить з ладу, перелякані громадяни ні про що так не мріють,
як про те, щоб нарешті хтось знову наводив порядок».
• ЗМІ, що дотримуються єдиної лінії, рясніють попередженнями про те, що війна з Іраном може поширитися на країни
Перської затоки або навіть перерости в міжнародний конфлікт.
Таким чином, зрештою, можна виправдати будь-який захід, будь-яке військове озброєння та будь-яку
військову дію — або навіть закриття Ормузької протоки.
Блокування Ормуцької протоки та загроза хаосу
Іранський політичний аналітик Сейед Мохаммад Маранді, який народився у США, у інтерв’ю від 23 липня 2026 року
попередив про драматичну ескалацію конфлікту між США та Іраном.
Протока Ормуз — стратегічна морська протока між Перською затокою та Оманською затокою — є при
цьому найнебезпечнішим місцем ескалації конфлікту.
У статті на фінансово-новинному веб-сайті «ZeroHedge» це було сформульовано так:
«Протока Ормуз є особливо небезпечною, оскільки перетворює регіональне військове
протистояння на глобальну економічну проблему».
«Водний шлях є ключовим маршрутом для транспортування енергоносіїв, а це означає, що будь-яке тривале порушення його
функціонування зачіпає не лише країни, що ведуть війну, а й уряди, промислові підприємства та споживачів,
які знаходяться за тисячі кілометрів від місця подій».
Аналітики прогнозували глобальний дефіцит нафти в обсязі приблизно 1,5 мільйона барелів на добу.
Колишній аналітик ЦРУ Ларрі С. Джонсон йде ще далі і говорить про «глобальний інфляційний шок»:
«Поки світові ринки продовжують зосереджувати увагу на нафті, що транспортується через цю протоку, вони не беруть до уваги
глибокі наслідки припинення поставок гелію, сірки та сечовини.
«Світова економіка вже відчуває наслідки скорочення поставок цих сировинних ресурсів, і
світ зазнає глобального інфляційного шоку».
Таку ж думку висловлює німецький фінансовий експерт і автор Ернст Вольф.
Він розраховує, що стратегічні запаси нафти та газу вичерпаються за кілька тижнів, а може, ще за один-два місяці.
Це призведе до економічних криз.
Він вважає, що тоді війна спалахне знову і це призведе до глобального енергетичного шоку.
Вольф очікує «справді значного зростання інфляції».
Існує загроза подальшого хаосу через голод і нову міграційну кризу, що виникне внаслідок цього. Ернст Вольф:
«При цьому енергетичний шок — це лише один із шоків.
Цієї осені нас чекає ще один шок, який буде набагато гіршим.
«І це — грандіозна продовольча катастрофа, яка загрожує насамперед Африці через те, що через Ормузьку
протоку більше неможливо доставляти добрива морським транспортом, внаслідок чого ціни на них злетіли до небес».
На запитання, чи очікує він голоду в Європі, Вольф відповів:
«Не з голодом, а з новою міграційною кризою».
Отже, абсолютно, абсолютно очевидно, що якщо в Африці люди справді голодують, а це, мабуть, має місце в Кенії, Замбії, Ефіопії, а
також у кількох західних державах — то це відбувається повсюдно.
І це також торкнеться країн Північної Африки; тобто як Єгипту, так і Сирії на Близькому Сході.
Отже, це матиме наслідки для всіх.
Це, звісно, посилить тиск на Європу, а отже, і на людей тут — ще більше.
Що тоді робитимуть люди? Вони вимагатимуть більшої безпеки.
«Хто забезпечить їм безпеку? ІТ-корпорації — за допомогою стеження та маніпуляцій».
Проміжний висновок
Далекосяжні наслідки закриття Ормузької протоки внаслідок війни з Іраном свідчать про те, що війна переростає у глобальну
економічну проблему та зачіпає споживачів у всьому світі.
Здається, що наслідки війни спрямовані не стільки проти держав, скільки проти споживачів у
всьому світі, широких мас та середнього класу.
У статті на незалежній аналітичній платформі uncutnews.ch це називають «війною за енергозабезпечення світу»:
«Все більше фактів свідчать про те, що нафтова та газова інфраструктура перетворилася на справжнє поле бою».
«Нафтопереробні заводи, нафтопроводи, експортні термінали, танкери та два найважливіші морські «вузькі місця» у світі —
Ормузька протока та протока Баб-ель-Мандеб — дедалі частіше стають центром уваги у військових планах усіх сторін конфлікту».
Справжня небезпека полягає в тому, що кілька кризових осередків можуть загостритися одночасно: Ормуз, Баб-ель-Мандеб, саудівські
нафтові родовища, катарські заводи з виробництва СПГ , ізраїльські газові родовища та американські військові бази.
Тоді регіональна війна переросла б у глобальний енергетичний та економічний шок.
У дописі в Telegram від 1 червня Вольф визначив це так:
«Війна США та Ізраїлю проти Ірану — це, по суті, війна технологічних та фінансових гігантів з Уолл-стріт і
Кремнієвої долини проти глобального середнього бізнесу».
«Навмисне створення дефіциту енергії та підвищення її вартості призведуть до банкрутства мільйонів середніх підприємств».
Ернст Вольф та інші незалежні спостерігачі виходять із тези Оржеховського про те, що завдяки запланованому, кумулятивному
глобальному хаосу має виникнути новий світовий порядок, заснований на цифровій диктатурі та тотальному контролі:
• Енергетичні та інші кризи нібито навмисно провокуються, щоб ще більше тиснути на людей, прискорити
цифровізацію, а також, можливо, ввести нові локдауни.
• CBDC , тобто цифрові гроші центральних банків, планується запровадити з метою забезпечення
повної цифрової простежуваності грошових потоків.
У статті, опублікованій у лютому 2024 року, Ернст Вольф описав, як ці цифрові гроші
центрального банку мають стати програмованими:
«Нам усім ні в якому разі не слід давати себе обдурити:
Такі програмовані гроші означають кінець будь-якої фінансової свободи та тотальний
контроль з боку держави в особі Центрального банку.
«Програмовані гроші» означають: нам можуть не лише диктувати, скільки ми маємо право витратити, а й на що, коли і де.
Крім того, нам у будь-який момент можуть повністю перекрити доступ до грошей або — за китайським зразком — підпорядкувати
нас системі соціального кредиту, яка змусить нас підкорятися вимогам відповідного уряду — або залишитися без грошей».
• Ще одним наслідком економічних і соціальних криз стане те, що постраждалі вимагатимуть
запровадження універсального базового доходу.
За словами Вольфа, його також планується випускати виключно у формі CBDC.
Ернст Вольф підсумовує це так:
«Протока Ормуз закрита — і запаси нафти США вичерпаються за кілька тижнів».
Те, що політики та ЗМІ подають як мирний процес, насправді є навмисно спровокованим енергетичним шоком:
Як засіб для створення програмованих грошей, тотального контролю та побудови цифрової
диктатури, яка затьмарює всі диктатури в історії».
Далі ми коротко розглянемо ще два основні осередки кризи.
2. Огнище кризи: конфлікт між Україною та Росією
Як показав Kla.TV у кількох передачах, населення постійно перебувало у стані «напруги» та «невизначеності» ще з часів
«Холодної війни» (1945–1991) між США та Радянським Союзом.
Це призвело до справжньої гонки озброєнь — у тому числі й у ядерній сфері.
На зміну «холодній війні» прийшов постійний потенціал конфліктів і напруженості між НАТО та Росією.
Цю ситуацію ще більше загострило так зване розширення НАТО на схід, що розпочалося у 1999 році, а також
неконституційний державний переворот у Києві у 2014 році.
Зрештою конфлікт загострився після вторгнення російських військ на територію України 24 лютого 2022 року.
Щодо питання «Хто винен у війні в Україні?» думки сильно розходяться.
Здається, це питання веде в бік.
Водночас вона викликає суперечливі дискусії та розколює суспільства, народи між собою, а також незалежних журналістів.
Прихильники тези «Ordo ab Chao», такі як Ернст Вольф, Петер Оржеховський чи Девід Айк, виходять з того, що війни, а також
напруженість, яка може перерости у війну, цілеспрямовано та стратегічно плануються,
провокуються та використовуються у власних цілях.
Отже, йдеться про те, щоб викрити справжніх підбурювачів війни, а також тих, хто стоїть
за ними, та організаторів збройних конфліктів.
Наприклад, відомо, що стратегічне планування НАТО здійснювалося вже в 1939 році в Раді з міжнародних відносин (CFR).
Масон 33-го ступеня Аллен В. Даллес очолював групу з питань озброєння в рамках програми «Дослідження війни
та миру» в Раді з міжнародних відносин (CFR) — тобто займався стратегічним плануванням НАТО.
Документальний фільм Kla.TV про НАТО показав, як НАТО, з одного боку, підживлює всю цю воєнну агітацію,
а з іншого — слугує маневром для відволікання уваги.
Уся ця військова істерія покликана відвернути увагу від паралельних зусиль, спрямованих на розширення всеосяжного
цифрового контролю та встановлення Нового світового порядку.
Які наслідки має хаос, спричинений війною в Україні, і до чого може призвести такий розвиток подій?
Найбільш очевидним наслідком є те, що підготовка до можливої війни йде повним ходом і вона може розпочатися в будь-який момент:
• У статті на фінансово-новинному сайті «ZeroHedge» від 25 липня йдеться про «проект переозброєння Європи».
«НАТО зобов’язало своїх членів дотримуватися довгострокової мети — до 2035 року щорічно виділяти 5 % ВВП на
оборону та пов’язані з обороною потреби у сфері безпеки.
Водночас у липні 2026 року альянс повідомив, що європейські союзники та Канада вже збільшили свої основні видатки на
оборону у 2025 році майже на 20 % порівняно з попереднім роком».
• Після вторгнення Росії в Україну ЄС відіграв ключову роль у зміцненні оборонної
готовності Європи завдяки низці законодавчих ініціатив.
24 лютого інтернет-журнал «Telepolis» повідомив, що європейську промисловість зараз мають підготувати до запланованої
військової економіки, виділивши на це багато мільярдів.
Отже, з 30 грудня 2025 року Брюссель може втручатися в цивільні ланцюги постачання, пов’язані з
озброєнням, що фактично рівнозначно військовій економіці.
• На початку 2024 року Німеччина представила першу версію Оперативного плану Німеччини (OPLAN DEU).
Це, мовляв, «істотна військова складова загальної оборони Німеччини».
На сайті bundeswehr.de зазначено дослівно:
«Одним із ключових чинників, що впливають на OPLAN DEU, є зобов’язання Німеччини перед Альянсом,
яке випливає з її геостратегічного положення як опорного пункту НАТО в центрі Європи.
«У разі надзвичайної ситуації протягом шести місяців через Німеччину потрібно перекинути та (...) забезпечити постачанням до
800 000 солдатів союзних військ та 200 000 транспортних засобів».
• Окрім оперативного плану «Німеччина», було також переглянуто кадрові основи оборони на рівні земель та в рамках альянсу.
Згідно з новим Законом про модернізацію військової служби, який набрав чинності 1 січня 2026 року, було
відновлено реєстрацію та призовну комісію серед молоді.
Наразі обов’язкового призову не передбачається, однак його може бути оголошено у разі зміни ситуації з безпекою.
• НАТО розширює свою військову логістику на східному фланзі.
Сюди входять транспортні коридори, складські потужності та системи постачання, які мають
забезпечити швидше розгортання та постачання збройних сил.
• З моменту російського вторгнення в Україну 24 лютого 2022 року близько семи мільйонів людей
покинули Україну та шукали притулку в інших країнах.
Лише в ЄС понад чотири мільйони людей отримали статус тимчасового захисту.
• Після російського вторгнення в Україну експорт зерна з України тимчасово скоротився на 80 %,
оскільки були заблоковані основні чорноморські порти.
Лише завдяки альтернативним маршрутам транспортування та угоді про зерно вдалося частково відновити експорт.
• Війна в Україні докорінно змінила ситуацію з газопостачанням до Німеччини.
Десятилітня залежність від російського трубопровідного газу закінчилася після того, як обсяги поставок різко скоротилися.
Наслідками цього стали енергетична криза, різке зростання цін на газ та переорієнтація німецької енергетичної
політики на альтернативні джерела постачання та підвищення надійності енергопостачання.
Напад на газопроводи «Північний потік» у вересні 2022 року ще більше загострив ситуацію.
• Війна в Україні завдає значної шкоди німецькій економіці.
Енергетична криза, зростання цін, проблеми з ланцюгами поставок та підвищення виробничих витрат, насамперед,
підривають промисловість і знижують купівельну спроможність.
Проміжний висновок
Рівень життя населення Німеччини та Європи помітно змінився з початку війни в Україні у 2022 році.
Якщо загостряться інші кризи — наприклад, міграційна чи інфляційна — або навіть додасться
відкрита війна, теза Оржеховського може підтвердитися:
«Коли все виходить з-під контролю, перелякані громадяни ні про що так не мріють, як про те, щоб нарешті хтось знову навів лад».
«Тоді люди готові підкоритися будь-яким наказам нібито рятівника».
3. Кризовий осередок: Тайвань та небезпека ескалації конфлікту між США та Китаєм
Ще один короткий огляд можливої ескалації навколо Тайваню:
Цей конфлікт має особливе значення, оскільки Тайвань може стати потенційним осередком прямого
протистояння між великими державами — США та Китаєм.
Така ескалація може мати далекосяжні міжнародні наслідки, аж до глобального конфлікту.
Китай вважає Тайвань частиною своєї території.
Тайвань вважає себе самостійною демократією.
США підтримують Тайвань, не визнаючи його офіційно як незалежну державу.
Протягом десятиліть США постачають Тайваню системи озброєння та оборонну техніку, зокрема системи протиповітряної оборони,
ракети, радіолокаційні системи, кораблі та сучасні бойові літаки.
Але й тут, як пише «ZeroHedge», слід врахувати, що Тайванська протока є найнебезпечнішим місцем
перетину військової потужності та світової економіки.
Це, можна сказати, такий вид загрози, що поєднує територіальний суверенітет, військове
суперництво та технологічні основи світової економіки.
У статті від 25 липня сказано дослівно:
«Це свідчить про те, що тайванське питання виходить далеко за межі самого острова.
Будь-який масштабний конфлікт безпосередньо загрожуватиме одному з найважливіших у світі технологічних та економічних регіонів,
що матиме наслідки для виробництва напівпровідників, морської торгівлі, фінансових ринків та глобальних ланцюгів постачання.
Отже, військова криза в Тайванській протоці може спричинити економічні наслідки ще до того,
як конфлікт переросте у повномасштабну війну.
«Стратегічне значення цього регіону означає, що міжнародна спільнота надзвичайно зацікавлена у запобіганні
ескалації конфлікту, але це також означає, що кількість учасників, які мають що втрачати, є надзвичайно великою».
Тому не можна виключати, що тайванська криза матиме не лише військові наслідки, а й стане причиною масштабних
економічних криз, які зачеплять споживачів, широкі верстви населення та малий і середній бізнес у всьому світі.
Це стало б підґрунтям для того, щоб CBDC та глобальний базовий дохід стали більш прийнятними для суспільства.
На думку Вольфа, це означало б кінець фінансової свободи та встановлення світової диктатури.
Хаос і кризи як шанс
Якщо ця теза «Ordo ab Chao» дійсно підтвердиться — на що, на думку її прихильників, вказує чимало фактів —,
це означатиме, що війни виникають не виключно випадково і не мають на меті знищення людства.
Кризи розглядаються як засіб, що дозволяє суспільству прийняти новий глобальний порядок і зробити його привабливим.
При цьому архітектори «Нового світового порядку» прагнуть підтримувати різні осередки конфліктів — зокрема, конфлікти
в Україні та з Іраном, а також конфлікт навколо Тайваню.
З криз, що виникають у результаті цього, вони можуть вибрати, залежно від розвитку
подій, який саме «жернов» слід привести в рух.
Будь то економічна, енергетична чи міграційна криза, аж до відкритого військового конфлікту чи нової нібито пандемічної
кризи — залежно від ситуації вони роблять відповідний хід, щоб поступово поставити свого супротивника в скрутне становище.
Однак з історичної точки зору кризи можуть також виступати як каталізатори суспільних перетворень.
Під час кризи, пов’язаної з Covid, більше людей, ніж будь-коли раніше, почали ставити під сумнів
загальноприйняту думку, яку поширюють політики та ЗМІ.
Ви розкусили принцип «Ordo ab Chao», згідно з яким кризи — такі як нібито пандемічна криза — можуть використовуватися
для запровадження нових законів та заходів, аж до встановлення глобальної диктатури в галузі охорони здоров’я.
Ернст Вольф також дотримується такої ж думки.
Хоча, за словами Вольфа, кризи поглиблюватимуться, він вбачає в цьому також поворотний момент.
На запитання, що ще вселяє в нього надію в ці абсолютно божевільні часи, він відповів так:
«Той факт, що найбільші винаходи людства завжди з’являлися у найскладніших ситуаціях».
Отже, я народився в Китаї.
Символ кризи в Китаї складається з двох символів: з одного боку — небезпека, а з іншого — шанс.
І я вважаю, що, незважаючи на всі небезпеки, які чатують навколо нас, ми маємо також бачити можливості, які там відкриваються.
І я вважаю, що ми перебуваємо на завершальному етапі великого процесу розвитку.
Отже, ми опинилися на межі краху системи, що керується грошима.
Ми перебуваємо на етапі переходу до системи, що базується на даних.
І виникає питання: хто контролюватиме ці дані?
Чи й надалі це робитимуть лише одиниці, керуючись власними інтересами?
Або ж чи існує можливість, що ми надамо ці дані всім людям і таким чином створимо світ, який буде набагато кращим
за все те, що ми пережили за останні кілька сотень років?
Гадаю, саме перед таким вибором ми й стоїмо.
«А той, хто хоче надати своєму життю сенс, повинен боротися за кращу з цих двох альтернатив».
Якщо ви бажаєте глибше розглянути питання про те, як кризи можна використовувати як можливості для змін, радимо вам
ознайомитися з надихаючою та перспективною промовою Іво Сасека, виголошеною на міжнародній зустрічі друзів у 2026 році:
«Королівська дисципліна духовної боротьби» — Міжнародна зустріч друзів 2026 року (за участю Іво Сасека) 9 травня 2026 року
Я намагаюся вирватися з цієї клітки, що оточує мене.
Як я тут опинився?
Як мені звідси вибратися?
Ці руки прагнуть допомогти, допомогти цьому розбурханому світу.
Але щось сильно мене вразило і зупинило те, що я хотів розпочати.
Багато хто намагався мені допомогти, даючи чимало порад.
Усі спроби виявилися марними.
Мене врятувало лише одне: маленька іскра правди.
Це вивело мене з пекла.
О, я ніколи не здаюся, бо світло пробивається крізь ніч.
Не має значення, наскільки темно.
Навіть найслабше світло сильніше за найглибшу темряву.
Світло пробивається крізь ніч.
Це викрило вашу підступну гру.
Те, що приховувалося, виходить на світло.
Світло ЗАВЖДИ пробивається крізь ніч.
Велика ілюзія кожного дня:
«Це для твого ж блага», — кажуть вони з посмішкою.
Ми всі робимо все, що вони вимагають.
Але їм цього ніколи не вистачає.
Їхня нескінченна жадібність не слабшає.
Так триватиме й надалі, доки ми не зіткнемося з правдою.
О, їхній час минув, адже: світло проривається крізь ніч!
Неважливо, наскільки темно.
Навіть найслабше світло сильніше за найглибшу темряву.
Світло пробивається крізь ніч.
Це викрило вашу підступну гру.
Те, що приховувалося, виходить на світло.
Світло ЗАВЖДИ пробивається крізь ніч.
Ми не зупинимося, поки не досягнемо мети.
Ми не здамося.
Світло буде дедалі сильнішим.
Ніч безсила, бо: світло завжди пробивається крізь ніч!
Не має значення, наскільки темно.
Навіть найслабше світло сильніше за найглибшу темряву.
Світло завжди пробивається крізь ніч.
Це викрило вашу підступну гру.
Те, що приховувалося, виходить на світло.
Світло завжди пробивається крізь ніч.
Навіть найслабше світло сильніше за найглибшу темряву.
Світло пробивається крізь ніч.
Те, що приховувалося, виходить на світло.
Світло назавжди розганяє ніч.