Kāda ir saistība starp nesenā bēgļu vilni no Seutas, konfliktiem Tuvajos Austrumos, milzīgo enerģētikas krīzi,
strauji pieaugošo inflāciju, sabrūkošo finanšu sistēmu, „15 minūšu pilsētām” un citiem aktuāliem jautājumiem?
To uzzināsiet šajā aizraujošajā intervijā ar Ernstu Volfu.
Kamēr daudzi cilvēki ar šausmām un bažām raugās uz pašreizējām krīzēm un notikumiem, finanšu un ekonomikas
analītiķis Ernsts Volfs atkal un atkal vērš savu skatītāju uzmanību uz šo notikumu cēloņiem un kopīgajām iezīmēm.
Laikā, kad vairākas krīzes kļūst arvien akūtākas, vairāk nekā jebkad agrāk ir vajadzīgi cilvēki, kuri „spēj saskatīt sakarības
un likumsakarības un patiešām domāt lietas līdz galam“.
Sveiki, mīļie. Šodien pie mums ciemos ir Ernsts Volfs. Liels paldies par tavu laiku.
Paldies par uzaicinājumu.
Ar lielāko prieku. Un ko tu domā par robežas pārkāpumu Seutā?
Manuprāt, tas ir ļoti veiksmīgs manevrs, ko aizkulisēs veikuši izlūkdienesti un cionistu miljardieri.
Nu, visam tam, protams, bija ļoti liela un ilga sagatavošanās, par kuru mēs neko nezinājām.
Tātad, vispirms īsumā par Seutas ģeogrāfiju.
Seuta ir anklāvs. Šis apgabals pieder Spānijai, taču atrodas Ziemeļāfrikas kontinentālajā daļā, to
no visām pusēm ieskaujot Marokai, tāpat kā Melilja.
Tātad tās ir abas enklāves, kas faktiski atrodas Marokas teritorijā, proti, Ziemeļāfrikā, bet pieder Spānijai.
Un tad vēl ir Rietumsahāra, kurai šajā kontekstā arī ir ļoti liela nozīme. Tā atrodas starp Maroku un Mauritāniju.
Tā ir zeme, kas patlaban faktiski nepieder nevienam. Tur darbojas atbrīvošanas organizācija
„Polisario”, kas izvirza pretenzijas uz šo zemi.
Tad arī Alžīrija izvirza pretenzijas uz šo teritoriju. Tātad tur valda diezgan daudz konfliktu.
Un tagad ir noticis šāds notikums: 2020. gadā Donalds Tramps noslēdza Ābrahama nolīgumus.
Tas ir nolīgums starp Izraēlu un islāma valstīm, kas, kā tiek apgalvots, ir noslēgts, lai panāktu mieru šajā reģionā.
Patiesībā šis nolīgums paredz sadarbību militārā un tehniskā jomā – jo īpaši kiberdrošības jomā.
Tātad šis nolīgums tika noslēgts 2020. gadā starp Izraēlu, Bahreinu un Apvienotajiem Arābu
Emirātiem, un vēlāk tam pievienojās Maroka un Sudāna.
Tātad, starp Maroku un Izraēlu ir noslēgts nolīgums par kopīgu militāro sadarbību un kopīgu darbu digitālajā vidē.
Tad šā gada aprīlī tika noslēgts līgums — militārs līgums, kas paredzēts uz desmit gadiem, — starp ASV un Maroku.
Interesanti ir tas, ka Maroka pašlaik 60 % savu ieroču iepērk no ASV.
Izraēla importē aptuveni 67–69 % savu ieroču. Tātad tā ir liela ASV ieroču pircēja.
Un pēc šīs vienošanās šā gada aprīlī Marokas valdība bija tik pateicīga ASV, ka
nosauca automaģistrāli par godu Donaldam Trampam.
Tātad Marokā ir 1000 km garš autoceļš, ko sauc par „Donald Trump Highway“.
Tātad, aizkulisēs notika visai daudz sagatavošanās darbu. Tad, protams, sākās karš ar Irānu.
Un Irānas karā Spānija neļāva amerikāņiem izmantot savas gaisa spēku bāzes – tādējādi faktiski nonākot ASV redzeslokā.
Un ASV un Izraēla, protams, vēlas atriebties Spānijai. Un ko viņi tagad ir izdarījuši?
Viņi šo bēgļu krīzi inscenēja, jo neviens cilvēks pasaulē taču netic, ka 60 000 cilvēku vienlaikus sešu
stundu laikā varētu sapulcēties un pārkāpt robežas.
Tātad viss bija ļoti stratēģiski sagatavots, un tas ir pavisam skaidrs trieciens.
Un šajā sakarā ir svarīgi apzināties, ka patiesībā šeit nav runa par konfliktu starp
Maroku un Spāniju, kā arī starp ASV un Izraēlu.
Mērķis ir novērst cilvēku un pasaules sabiedrības uzmanību no lielākās krāpšanas, kāda jebkad ir notikusi finanšu sistēmā.
Tātad tieši vakar mēs dzirdējām, ka ASV finanšu ministrs Skots Bessents teica: „Mēs esam tuvu vienošanās noslēgšanai ar Irānu.“
Un uzreiz naftas cena atkal strauji kritās, un daži miljardieri atkal nopelnīja ļoti, ļoti daudz naudas.
Un mums draud milzīga katastrofa – milzīga finanšu un ekonomiskā katastrofa.
Un, protams, cilvēkiem ir jānorāda vainīgais, un par vainīgajiem tiek pasniegti migranti. Tas ir viss konteksts.
Es arī esmu redzējusi ļoti daudz interviju – gan ar migrantiem, gan ar žurnālistiem.
Un viņi arī teica – faktiski teica: „Jā, tagad robežas ir atvērtas. Ejiet, ejiet, ejiet! Ejiet cauri!”
Un tāpēc, tā teikt, pēkšņi viņi visi bija tikuši cauri. Un tad viņi arī teica – pēc dažām dienām
skanēja: „Nāciet atpakaļ, mani bērni, nāciet atpakaļ!”
Un tas, un tomēr viņi paši to nezina. Man arī šķiet ļoti smagi, ka cilvēkus tā vienkārši izmanto kā šaha figūras.
Tātad: „Tagad jūs dodaties turp un jums būs labāka dzīve.” „O, jā, mēs dodamies turp.”
Un tad tā: „Nāciet atpakaļ, tas bija tikai joks.” „Labi, labi.”
Skumji ir tas, ka visam tomēr ir bijis savs mērķis.
Tātad visi cilvēki atkal ir satraukušies par imigrantiem.
Visi Eiropas iedzīvotāji ļoti baidās no nākamā migrācijas viļņa, kas noteikti pienāks.
Un visi cilvēki tiks mudināti teikt: „Nu, patiesībā par mūsu grūtībām nav atbildīgi ne
Volstrītas cilvēki, ne visas biržas, bet gan migranti.”
Un tādējādi šiem ārkārtīgi bagātajiem miljardieriem aizkulisēs, protams, ir brīvas rokas.
Kāpēc, tavuprāt, galu galā par to tiek ziņots tik atšķirīgi?
Tātad sabiedriskajos medijos tiek ziņots šādi: Tur viņi atrada vienīgās divas sievietes un parādīja, ka šīs nabadzīgās sievietes
ir tālu peldējušas, lai gan tur varēja redzēt, ka viņas peldēja varbūt 130 metrus, lai beidzot iegūtu skaistu
dzīvi, un tagad Spānija pret viņām izturas tik slikti.
Jā, nē, nekas cits kā tas, ko es tikko teicu. Tātad cilvēkus nostāda viens pret otru.
Tātad, no vienas puses, ir cilvēki, kuriem ir pilnīgi skaidrs, ka migranti ir vislielākais ļaunums, kāds vien var būt.
Viņi prasa atgriešanos dzimtenē, tāpat kā partija „AfD“, kas, protams, uz to uzķersies.
Un tad viņi izliksies, ka viss kļūs daudz labāk, ja mēs visus migrantus nosūtīsim mājās.
No otras puses, ir cilvēki, kuriem šie cilvēki izraisa lielu līdzjūtību, jo, protams, daudzi no
viņiem vēlas ierasties pie mums tīri nabadzības dēļ.
Un ja tur notiek lielas bads katastrofas, tad tas, protams, ir cilvēces katastrofa neiedomājamos apmēros.
Bet kā gan var labāk saasināt cilvēku savstarpējās attiecības, ziņojot tā, kā to dara, piemēram, ARD un „Tagesschau“?
Tas ir taisnība. Es arī teiktu, ka principā šīs problēmas risinājums ir tas, ka valstī, kurā tiek
speciāli izraisīts karš vai bads, šo situāciju atrisina un nodrošina, lai cilvēki tur varētu dzīvot.
Jā, ja, piemēram, ASV būtu ieinteresētas, lai Marokā situācija uzlabotos, tad tās neiejauktos šādā veidā un neslēgtu ar Maroku
kādus aizsardzības alianses līgumus, bet gan nodrošinātu, ka Marokas valdība neiegādātos ieročus, bet tā
vietā gādātu par to, lai cilvēki tiktu pienācīgi pabaroti.
[…] Ceutas gadījumā situācija ir tāda, ka – tur taču ir nedaudz kreisā orientācijas
valdība – šobrīd cīņa sākas pret kreiso spārnu.
Kreisie ir tie, kas vēlas uzņemt visus bēgļus. Šeit tiek teikts, ka atkal ir noticis terorakts, tāpēc mums jācīnās pret labējiem.
Taču visi labējie saka, ka vainīgi ir kreisie, jo tie taču ir atbildīgi par to, ka migranti šobrīd ierodas šeit.
Brīnišķīgi. Tādā veidā abas puses ir savstarpēji naidā, un tagad var turpināt īstenot savu programmu, vēl
vairāk nabadzinot cilvēkus, padarot tos par vergiem un ievedot digitālajā diktatūrā.
[…] Un Vācijā taču ir ļoti daudz būvlaukumu, kur ir ko darīt.
Un tā vietā, lai šīs problēmas risinātu, tiek ieviesta, piemēram, šī pensiju reforma, un šeit tiek teikts, ka,
piemēram, pensija no 63 gadu vecuma drīz vairs nebūs pieejama.
Ē, kā tev tas šķiet? Nu, strādāt vairāk, saņemt mazāk.
Tas liecina par mūsdienu aukstasinīgo cinismu, jo biržās nopelna kā nekad agrāk.
Miljardieri visā pasaulē kļūst arvien bagātāki, un tad nabadzīgajiem, proti, tieši visnabadzīgākajiem, visnabadzīgākajai
iedzīvotāju daļai, kas vismazāk spēj aizstāvēt sevi, – pensionāriem – tiek teikts: „Uzmanies,
tagad mums ir jāsamazina izdevumi jūsu rēķina.”
Tātad tas parāda, kādā virzienā viss virzās.
Tātad situācija nemaz nekļūs labāka, bet gan sociālā nevienlīdzība – un tas, manuprāt, šobrīd ir
vislielākā problēma pasaulē – līdzās visiem karam, kas notiek.
Taču šī sociālā nevienlīdzība tiek virzīta uz bezgalību.
Un galvenais – tu redzi, ka vienā pusē par to notiek debates, bet otrā pusē saka:
„Ak, vai parādu ierobežojumu varētu vēl nedaudz atvieglot? Mēs tagad vēl nedaudz naudas sakrāsim”, bet ne tādēļ, ka tu saki:
„Labi, man tagad vispirms ir jāatjauno sistēma, jāpiesaista atkal īsti darbinieki, lai viss atkal darbotos.“
Nē, tu saki: „Mēs taupām uz tavu rēķina.” Tur nekas nemainīsies, tur nekas neuzlabosies.
„Un, no otras puses, mēs uzņemamies vēl lielākus parādus, un tos mēs tad ieguldām Ukrainā.”
Jā, diemžēl cilvēki ļoti ātri aizmirst.
Tātad parādu ierobežojums ir atvieglots, un tieši īsi pirms Merza kungs kļuva par federālo kancleri, viņš panāca, ka parādu
ierobežojums tiek atcelts attiecībā uz aizsardzības izdevumiem.
Tātad tur tad īsā brīdī tika atvēlēti simts miljardi.
Kad runa ir par pensionāriem, katrs miljons tiek trīsreiz pārbaudīts, un beigās
pensionāri saņem mazāk, nekā saņēma līdz šim.
Jā. Un, piemēram, nākamā problēma – par to taču ir ļoti daudz ziņojumu, ka gāzes krātuves ir
neparasti tukšas. Kā tu domā, kas mūs šeit sagaida?
Jā, tas ir, tas ir fakts, un tas attiecas ne tikai uz Vāciju, bet uz visām pasaules valstīm.
Visur ir notikuši uzbrukumi stratēģiskajām naftas rezervēm.
Tie tagad ir sasnieguši viszemāko līmeni, kāds nav bijis pēdējos 40–45 gados.
Un mēs taču redzam, ka Hormuzas šaurums joprojām ir bloķēts. Tātad mums katru dienu stāsta jaunas nepatiesības.
Tomēr vienlaikus mēs redzam, ka mums vairs vispār netiek sniegta informācija par svarīgiem notikumiem Tuvajos Austrumos, piemēram,
par to, ka Saūda Arābijā pasaulē lielākā naftas pārstrādes rūpnīca tika ievērojami bojāta dronu uzbrukuma rezultātā.
Par to nav ziņots sīkāk. Mēs par to neko neesam dzirdējuši.
Tātad tiek pilnīgi sistemātiski nodrošināts, ka naftas un dabasgāzes krājumi arvien samazinās.
Un tas man liecina, ka mūs pilnīgi apzināti un tīši iegrūž milzīgā enerģētikas krīzē, kas izraisīs cenu
pieaugumu visur, jo visas cenas ir atkarīgas no enerģijas.
Un manuprāt, tā ir apzināta stratēģija, lai veicinātu inflāciju. Mēs dzīvojam laikmetā, kad parādu līmenis ir visaugstākais.
Tieši ASV ir sasniegusi visaugstāko parādu līmeni vēsturē. Un kā var atbrīvoties no parādiem? Izraisot inflāciju.
Un es uzskatu, ka šobrīd mēs saskaramies ar strauji pieaugošu inflāciju, kas, iespējams, pāraugs hiperinflācijā, un ka šīs
hiperinflācijas apstākļos, iespējams, tiks ieviesta jauna naudas forma — CBDC, proti, centrālās bankas digitālā nauda.
Tātad, manuprāt, mums priekšā ir rudens, kas nesīs līdzi ļoti, ļoti milzīgas, patiesi milzīgas pārmaiņas.
Patiešām redzams, ka tā ir ne tikai Vācijā.
Piemēram, arī mūsu pēdējā sarunā mēs runājām par Krieviju, kurā, kā zināms, arī valda degvielas krīze.
Šobrīd tas ir pasaules mēroga fenomens.
Nu, lieta ir tāda, ka nedrīkst skatīties uz valdībām. Valdības nav nekas cits kā marionetes.
Arī Putins nav nekas cits kā Krievijas oligarhu marionete, un viņus interesē tikai
savas bagātības un savas varas paplašināšana.
Var arī būt, ka Putina kungs kādreiz tiks atlaists.
Esmu pilnīgi pārliecināts, ka arī Donalds Tramps drīz tiks atlaists.
Vienkārši jāpaskatās, kā viņa viceprezidents arvien vairāk attālinās no viņa.
Tātad, ir patiešām interesanti, ka J.D. Vance gandrīz nekad nepiedalās visās šajās preses konferencēs.
Vienmēr redzams Marko Rubio, un pēdējā laikā blakus viņam ir vai nu Hegseth kungs, vai
Bessent kungs, bet J.D. Vance nekad neparādās.
Nu, es domāju, ka Donalds Tramps drīz vien būs izpildījis savu lomu un ka tad viņu, kopā ar visu savu ģimeni, pasludinās par
grēkāzi, jo viņi pēdējā laikā tik acīmredzami ir bagātinājušies.
Tad cilvēkiem teiks: „Viņš jūs ir novirzījis no pareizā ceļa. Mēs tagad turpināsim tālāk”,
un tad cilvēki sāks sekot kādam citam vadonim.
Bet vai tu tiešām vari iedomāties, ka tie, kuriem patiešām ir ko teikt, visi skatās vienā virzienā?
Tātad, kā tu teici, ka krievu oligarhi izraisa enerģētikas krīzi vienlaikus Vācijā, vienlaikus ASV un – nu, patiešām, lai neviens
neteiktu – piemēram, arī Ķīnā, un lai neviens neteiktu tā: „Nē, mēs darīsim pretēji“ vai „Tad mēs būsim tie, kas beigās…“
Viņi taču nav muļķi. Viņi taču ļoti labi zina, ka pasaules finanšu sistēma ir nonākusi galā.
Tātad, mums ir vislielākais parādu kalns vēsturē. Naudas apjoms ir vislielākais vēsturē.
Nē, vairs nav nekādu normālu iespēju glābt šo sistēmu. To zina ikviens.
Un šobrīd mēs esam liecinieki šīs sistēmas pilnīgai un absolūtai izlaupīšanai, par kuru visi
iekšējie informācijas avoti zina, ka tā drīz sabruks.
Tas ir fons visam, kas šobrīd notiek. Un, protams, šajā jautājumā viņi visi ir vienisprātis.
Protams, viņiem ir arī atšķirīgas intereses, un viņi vienmēr cenšas viens otram atņemt savu daļu. Tas ir neapstrīdams.
Taču pastāv šī pamatinterese, kā arī pamatinterese un pamatzināšanas, ka mūsu finanšu sistēma, kas
darbojās vairākus simtus gadu, pašlaik vairs nedarbojas.
Un kā, tavuprāt, turpināsies karš ar Irānu?
Nu, tā ir situācija, protams, un to kādā veidā ir jāpadara vēl sliktāku. Tas nozīmē —
– Jā, pašlaik situācija kļūst vēl sliktāka.
Interesanti ir arī tas, ka šim Seutas konfliktam ir arī zināma saistība ar to, jo Seuta atrodas Gibraltāra šaurumā.
Gibraltāra šaurums ir jūras šaurums starp Atlantijas okeānu un Vidusjūru.
Tur caurplūst visi ieroči. Proti, visi ieroči, kurus amerikāņi ne tikai nosūta uz Maroku, bet
arī tālāk uz Izraēlu — tie visi tur caurplūst.
Tātad, tā ir arī ļoti svarīga iela, pa kuru notiek liela daļa tirdzniecības.
Tātad, ja tur izceltos atklāts konflikts, tas vēl vairāk saasinātu ekonomisko situāciju pasaulē.
Un mēs taču redzam, ka Hormuzas šaurumā vispār nekas nenotiek.
Gluži pretēji, tiek izplatīti meli, piemēram, tie, ko vakar izteica kungs Bessent, kurš
apgalvoja, ka esot gandrīz panākta vienošanās.
Es pieņemu, ka visa šī situācija vēl vairāk saasināsies un ka tad kādā brīdī nākamās 6, 8 vai 12 nedēļas laikā mēs piedzīvosim
patiesi milzīgu katastrofu, proti, visas valdības būs spiestas atzīt savu maksātnespēju un teikt saviem pilsoņiem:
„Atvainojiet, mums tagad vairs nav ne naftas, ne dabasgāzes krājumu.”
Un tad naftas un dabasgāzes cenas pilnīgi izsistos cauri griestiem, un tad visas cenas izsistos cauri griestiem, un tad
mēs pieredzēsim, ka inflācija vairs nebūs viencipara, bet kļūs divciparu, un tad sasniegs pat augstākus
līmeņus, nekā mēs esam pieredzējuši kopš Otrā pasaules kara.
Un kā tu domā, cik tālu viņi to virza?
Tātad tiešām tā, ka notiek milzīgi pilsoņu kari vai kaut kas tamlīdzīgs, ka vienkārši tā notiek,
un tad tu sev saki: „Labi, šeit ir risinājums.”
Tas ir digitālais…
Es nezinu, cik tālu tur nonāks militārie konflikti, bet es pieņemu, ka tad reaģēs citādāk.
Lai to saprastu, ir jāzina visa Pasaules Ekonomikas foruma (WEF) darba kārtība kopumā.
Viņi jau sen aicina, piemēram, izveidot „piecpadsmit minūšu pilsētas”.
Ir pilnīgi iespējams, ka tad tiks ieviestas „15 minūšu pilsētas” un ka arī digitālā uzraudzība tiks ievērojami pastiprināta, ka
mums, piemēram, būs atļauts uzpildīt degvielu tikai reizi nedēļā vai varbūt drīkstēsim iegādāties tikai noteiktu
degvielas daudzumu, kā arī ka mums tiks noteikti ierobežojumi attiecībā uz noteiktu preču iegādi.
Sagatavošanās darbi jau ir paveikti. Mēs taču tagad esam pilnībā digitalizēti.
Tātad es domāju, ka mūs sagaida virkne ierobežojošu pasākumu, kas, protams, ir saistīti, piemēram, ar digitālo
identifikāciju, kuras ieviešana, iespējams, tiks paātrināta.
Bet es uzskatu, ka, piemēram, „piecpadsmit minūšu pilsētām” šajā jomā būs ļoti liela nozīme.
Un tagad, protams, rodas galvenais jautājums: ko mēs darām ar savām zināšanām? Nu, es tevi iesaistīšu kādā lomu spēlē.
Iedomājies, ka tu tagad dzīvo Vācijā, tev tur ir sava maza mājiņa, bet tagad tu vēlies nodarboties ar tirdzniecību.
Tu zini, nu, tu tiešām iedomājies, ka tas kļūs patiešām ļoti, ļoti briesmīgi. Ko man tagad darīt?
Manuprāt, šobrīd vissvarīgākais ir saglabāt mieru un informēties par to, kas notiek apkārt, jo
tas palīdz vismaz nezaudēt saikni ar realitāti.
Tad es teiktu, ka es gatavotos tam, ka inflācija strauji pieaugs.
Tātad, es iegādātos ilgstoši uzglabājamas pārtikas preces; ja man būtu ļoti nelieli ienākumi, es patiešām
iepirktos pārtiku diviem vai trim mēnešiem uz priekšu.
Nu, ciktāl tas vispār ir iespējams.
Un tad es noteikti parūpētos par to, lai man bankas kontā nebūtu pārāk daudz naudas, jo es rēķinos arī ar lielāku banku krīzi, un
lielāka banku krīze nozīmēs, ka bankas izsludinās banku brīvdienu un ka tad no
bankomātiem vairs nebūs iespējams izņemt skaidru naudu.
Tātad, es šobrīd teiktu, ka būtu labi, ja būtu pieejams apmēram trīs mēnešiem pietiekams skaidras naudas krājums.
Citādi es teiktu, ka, nu, uz naudu, uzkrājumu kontiem un tamlīdzīgiem līdzekļiem es nepaļautos.
Es, ja iespējams, atceltu dzīvības apdrošināšanu un tamlīdzīgas apdrošināšanas polises — visas iespējamās
apdrošināšanas polises —, labprātāk saņemtu izmaksu un par to iegādātos materiālas vērtības.
[…] Tāpēc es varu tikai ieteikt ikvienam, kam ir kādas uzkrājums, tās drīzāk ieguldīt sudrabā vai citos reālos aktīvos.
[…] Es, piemēram, šobrīd arī neizceļotu, jo izceļošana prasa ilgu sagatavošanos. Ir
jāzina, kurp doties, jāpārzina valoda un tā tālāk.
Bet tā, steigā, tagad pēdējā brīdī vēl emigrēt – to es uzskatu par ļoti, ļoti nepatīkamu.
Tomēr man jāatzīst, ka, ja es dzīvotu noteiktās lielpilsētās, ja es dzīvotu ūdensapgādes uzņēmumu, elektrostaciju vai
Bundeswehras bāzu tuvumā, tad es vismaz izstrādātu plānu B.
Kur es varu doties, ja Vācijā patiešām notiks kādi bezpilota lidaparātu uzbrukumi?
Ar to ir jārēķinās. Neviens nezina, vai tas notiks, bet vienmēr ir ļoti mierinoši, ja jau
iepriekš zini, ko darīt, ja notiks sliktākais scenārijs.
Tātad, es izstrādātu plānu B visiem šiem sliktākajiem scenārijiem, tad cerētu, ka šie sliktākie scenāriji neīstenosies,
bet jebkurā gadījumā būtu gatavs iespējamām katastrofām.
Un ko tu saki par Šveici?
[…] Es tiešām uzskatu, ka Šveice ir salīdzinoši droša, jo Šveice vienmēr ir bijusi ārkārtīgi bagāto cilvēku patvērums,
un viņi arī turpmāk gādās par to, lai Šveice paliktu neitrāla un lai Šveicē patiešām nenotiktu nekādi uzbrukumi.
Bet jāatzīst, ka, piemēram, arī Austrija pasaules politikā vienkārši nav nekāda interese.
Es diez vai ticu, ka Austrijā būtu jārēķinās ar kādiem lielākiem dronu uzbrukumiem mazākām pilsētām.
Bet es ticu arī tam, ka pie mums būs tāpat. Tātad, ja kāds pie mums kaut kur – vai tas būtu Šlesviga-Holšteinā, Bavārijā vai
Bādenē-Virtembergā – dzīvo laukos un neatrodas tieši blakus militārajai bāzei, militārajai lidlaivai vai
elektrostacijai, tad var pieņemt, ka arī tur viņš tiks pasargāts no iespējamiem uzbrukumiem.
Bet tas ir briesmīgi, ka mums vispār jārunā par kaut ko tādu.
Nu, man jāatzīst, ka vēl pirms desmit gadiem es nekad, nekad nebūtu domājis, ka kādreiz man nāksies runāt par šādām lietām.
Nu, šis patiešām ir ļoti, ļoti grūts laiks, kurā mēs šobrīd dzīvojam.
[…] Jā, nu, es tev saku lielu paldies par visu informāciju, par taviem risinājumiem, un, protams, sazināsimies nākamreiz.
Tēmu mums jau tāpat ir pietiekami daudz.