Čo majú spoločné nedávna vlna utečencov z Ceuty, konflikty na Blízkom východe, obrovská energetická kríza,
prudko rastúca inflácia, kolabujúci finančný systém, „15-minútové mestá“ a ďalšie kritické body?
To sa dozviete v tomto zaujímavom rozhovore s Ernstom Wolffom.
Kým mnohí ľudia s hrôzou a obavami sledujú súčasné krízy a udalosti, finančný a ekonomický analytik Ernst
Wolff neustále upriamuje pozornosť svojich divákov na súvislosti a spoločné črty všetkých týchto udalostí.
V čase, keď sa viaceré krízy stupňujú, sú viac než kedykoľvek predtým potrební ľudia, ktorí „rozpoznávajú
súvislosti a vzory a skutočne premýšľajú veci do konca“.
Ahoj, milí priatelia. Dnes máme u nás ako hosťa Ernsta Wolffa. Ďakujeme ti za tvoj čas.
Ďakujem za pozvanie.
Veľmi rada. A čo si myslíš o prekročení hraníc v Ceute?
Myslím si, že ide o veľmi vydarený ťah tajných služieb a sionistických miliardárov v pozadí.
No, celá tá vec si samozrejme vyžiadala veľmi rozsiahlu a dlhú prípravu, o ktorej sme sa nič nedozvedeli.
Tak teda, najprv si rýchlo povedzme niečo o geografie Ceuty.
Ceuta je enkláva. Toto územie patrí Španielsku, leží však na severoafrickom kontinente
a je obklopené Marokom, rovnako ako Melilla.
To sú teda tie dve enklávy, ktoré sa v skutočnosti nachádzajú na marockom území, teda v severnej Afrike, ale patria k Španielsku.
A potom je tu ešte Západná Sahara, ktorá je v tejto súvislosti tiež veľmi dôležitá. Nachádza sa medzi Marokom a Mauritániou.
Je to krajina, ktorá v súčasnosti vlastne nikomu nepatrí. Existuje tam oslobodzovacia organizácia
Polisario, ktorá si na túto krajinu uplatňuje nárok.
Potom si túto oblasť nárokuje aj Alžírsko. Takže tam je naozaj veľa konfliktov.
A teraz sa stalo nasledovné: V roku 2020 uzavrel Donald Trump Abrahámove dohody.
Ide o dohodu medzi Izraelom a islamskými štátmi, ktorá má údajne priniesť mier.
V skutočnosti táto dohoda zahŕňa vojenskú a technickú spoluprácu – najmä v oblasti kybernetiky.
Táto dohoda bola uzavretá v roku 2020 medzi Izraelom, Bahrajnom a Spojenými arabskými
emirátmi, ku ktorým sa neskôr pridali Maroko a Sudán.
Existuje teda dohoda medzi Marokom a Izraelom o spoločnej vojenskej spolupráci a spolupráci v digitálnom priestore.
V apríli tohto roku bola uzavretá dohoda – vojenská dohoda medzi USA a Marokom s platnosťou na desať rokov.
Zaujímavé je, že Maroko v súčasnosti nakupuje 60 % svojich zbraní z USA.
Izrael dováža približne 67 až 69 % svojich zbraní. Je teda významným odberateľom amerických zbraní.
A po uzavretí tejto dohody v apríli tohto roku bola marocká vláda USA tak vďačná, že po Donaldovi Trumpovi pomenovala diaľnicu.
V Maroku sa nachádza diaľnica dlhá 1000 km, ktorá sa volá Donald Trump Highway.
No, v pozadí prebiehalo množstvo príprav. A potom samozrejme vypukla vojna s Iránom.
A počas vojny v Iráne Španielsko nedovolilo Američanom využívať tamojšie letecké základne
– čím sa prakticky dostalo do hľadáčika USA.
A USA a Izrael sa samozrejme chcú pomstiť Španielsku. A čo urobili teraz?
Túto utečeneckú krízu tam zinscenovali, lebo predsa nikto na svete neuverí, že by sa 60 000 ľudí
naraz za 6 hodín zjednotilo a preliezlo tam hranice.
Celá táto záležitosť bola teda strategicky pripravená a ide o úplne jasný úder.
A je dôležité mať na pamäti, že tu v skutočnosti nejde o konflikt medzi Marokom a Španielskom, ani medzi USA a Izraelom.
Ide o to, aby sa pozornosť ľudí a svetovej verejnosti odvrátila od najväčšieho podvodu, aký sa kedy vo finančnom systéme udial.
Práve včera sme boli svedkami toho, ako americký minister financií Scott Bessent
vyhlásil: „Sme na prahu uzavretia dohody s Iránom.“
A cena ropy hneď opäť klesla a niektorí miliardári opäť zarobili veľmi, veľmi veľa peňazí.
A čaká nás obrovská katastrofa, obrovská finančná a hospodárska katastrofa.
A v takom prípade sa ľuďom samozrejme musí predstaviť vinník, a za vinníkov sa im v tomto
prípade prezentujú migranti. To je celý kontext.
Aj ja som videla veľa rozhovorov, teda s migrantmi a novinármi.
A oni tiež povedali, presne to zneli: „Áno, hranice sú teraz otvorené. Choďte, choďte, choďte! Prejdite!“
A preto, takpovediac, zrazu to všetci prešli. A potom im aj povedali, o pár dní neskôr
zaznelo: „Vráťte sa, deti moje, vráťte sa!“
A to, a pritom si to ani sami neuvedomujú. Aj ja to považujem za strašné, ako sa ľudia
vlastne jednoducho využívajú ako šachové figúrky.
Takto: „Teraz tam prejdete a budete mať lepší život.“ „Áno, ideme tam.“
A potom takto: „Vráťte sa, bola to len sranda.“ „Dobre, dobre.“
Smutné je, že to všetko vlastne splnilo svoj účel.
Takže ľudia sa zase rozčúlili kvôli migrantom.
Všetci ľudia v Európe majú obrovský strach z ďalšej migračnej vlny, ktorá s absolútnou istotou príde.
A všetci ľudia budú potom nabádaní, aby hovorili: „Vlastne za našu biedu nie sú zodpovední ľudia na
Wall Street a na všetkých tých burzách, ale migranti.“
A vďaka tomu majú títo mimoriadne bohatí miliardári v pozadí samozrejme voľnú ruku.
Prečo si myslíš, že sa o tom nakoniec píše tak rôzne?
Takže vo verejnoprávnych médiách sa o tom informuje takto: Našli tam totiž jediné dve ženy a ukázali, že tie chudinky teraz
preplávali veľkú vzdialenosť, hoci bolo vidieť, že to bolo asi 130 metrov, ktoré preplávali za konečne krásnym
životom, a teraz sa s nimi v Španielsku zaobchádza tak zle.
Áno, nie, nič iné, ako to, čo som práve povedal. Ľudia sa teda navzájom pobúrajú.
Na jednej strane sú teda ľudia, pre ktorých je absolútne jasné, že migranti sú to najhoršie, čo existuje.
Žiadajú remigráciu, rovnako ako AfD, ktorá sa na to samozrejme ihneď vrhne.
A oni potom budú predstierať, že všetko bude oveľa lepšie, ak všetkých migrantov pošleme domov.
Na druhej strane sú ľudia, ktorí majú veľký súcit s osudom týchto ľudí, pretože mnohí z nich
k nám samozrejme prichádzajú len kvôli chudobe.
A keď tam dochádza k veľkým hladomorom, ide samozrejme o ľudskú katastrofu nepredstaviteľných rozmerov.
Ale ako je možné ešte viac rozdeľovať ľudí, ak sa o tom informuje tak, ako to robia napríklad ARD a Tagesschau?
To je pravda. Aj ja by som povedala, že v zásade spočíva riešenie tohto problému v tom, aby sa v krajine, kde
sa zámerne vyvoláva vojna alebo hlad, tento problém vyriešil a aby tam ľudia mohli žiť.
Áno, keby napríklad USA mali záujem na tom, aby sa situácia v Maroku zlepšila, tak by nezasahovali nejakým takýmto spôsobom a
neuzatvárali s Marokom nejaké obranné spojenectvá, ale postarali by sa o to, aby marocká vláda nenakupovala zbrane, ale
namiesto toho zabezpečila, aby ľudia boli primerane živení.
[…] V prípade Ceuty je to tak, že – keďže tam máme vládu s mierne ľavicovým zameraním –
práve teraz sa tam začína boj proti ľavici.
Ľavica sú tí, ktorí chcú prijať všetkých utečencov. Tu sa hovorí, že sa zase stal
nejaký útok, takže musíme zakročiť proti pravici.
Všetci tí na pravej strane však tvrdia, že vina je na ľavici, pretože práve oni sú
zodpovední za to, že sem teraz prichádzajú migranti.
Úžasné. Týmto spôsobom sa podarilo poštvať obe strany proti sebe a je možné pokračovať v realizácii agendy, ďalej ochudobňovať
ľudí, zotročovať ich a viesť ich do digitálnej diktatúry.
[…] A v Nemecku je predsa veľa oblastí, kde je čo robiť.
A namiesto toho, aby sa tieto problémy riešili, prichádza napríklad táto dôchodková reforma a tu sa hovorí, že
napríklad dôchodok v 63 rokoch je na pokraji zrušenia.
Ehm, čo si o tom myslíš? No, teda, viac pracovať a menej zarobiť.
To svedčí o ľadovom cynizme našej doby, pretože na burzách sa zarába ako nikdy predtým.
Miliardári na celom svete sú čoraz bohatší, a pritom sa chudobným, teda práve tým najchudobnejším,
najchudobnejšej časti obyvateľstva, ktorá sa nedokáže brániť, dôchodcom, hovorí: „Pozor, teraz musíme u vás šetriť.“
To teda ukazuje, akým smerom sa to celé uberá.
Takže to sa ani trochu nezlepší, naopak, sociálna nerovnosť – a to je, podľa mňa, v súčasnosti najväčší problém na
svete vôbec – popri všetkých tých vojnách, ktoré sa vedú.
Táto sociálna nerovnosť sa však naďalej prehlbuje do nekonečna.
A predovšetkým potom vidíš, že na jednej strane sa o tom diskutuje a na druhej strane zase hovoria:
„Ach, dalo by sa ešte trochu uvoľniť dlhový limit? Práve zháňame ešte trochu peňazí“, ale nie preto, aby si povedal:
„Dobre, teraz musím najprv obnoviť systém, opäť naozaj pritiahnuť pracovníkov, aby to všetko znova fungovalo.“
Nie, ty hovoríš: „Šetríme na tebe.“ Na tom sa nič nezmení, nič sa nezlepší.
„A na druhej strane si berieme viac dlhov a tie potom investujeme na Ukrajine.“
Áno, ľudia, žiaľ, veľmi rýchlo zabúdajú.
Takže dlhová brzda bola skutočne uvoľnená, a to tesne predtým, ako sa pán Merz stal spolkovým kancelárom;
postaral sa totiž o to, aby bola dlhová brzda v prípade výdavkov na zbrojenie pozastavená.
Tak sa tam teda rýchlo uvoľnilo sto miliárd.
Keď už ide o dôchodcov, každý jeden milión sa trikrát prehodnotí a nakoniec dôchodcovia dostanú menej, ako dostávali doteraz.
Áno. A napríklad ďalšia problematická oblasť – objavuje sa veľa správ o tom, že zásobníky zemného plynu sú nezvyčajne
prázdne. Čo si myslíš, čo nás v tejto súvislosti čaká?
Áno, to je, to je fakt a platí to nielen pre Nemecko, ale pre všetky krajiny sveta.
Strategické zásoby ropy boli napadnuté všade.
Tie sa medzitým dostali na najnižšiu úroveň, aká nebola zaznamenaná už 40 – 45 rokov.
A ako vidíme, Hormuzský prieliv je stále blokovaný. Takže nám tam každý deň rozprávajú nové lži.
Zároveň však zároveň pozorujeme, že už vôbec nie sme informovaní o dôležitých udalostiach na Blízkom východe,
napríklad o tom, že v Saudskej Arábii bola najväčšia ropná rafinéria na svete značne poškodená pri útoku dronov.
O tom sa ďalej neinformovalo. O tom sme vôbec nič nepočuli.
Takže sa celkom systematicky dbá na to, aby bolo k dispozícii čoraz menej ropy a čoraz menej zemného plynu.
A to mi ukazuje, že nás úplne vedome a zámerne tlačia do obrovskej energetickej krízy, ktorá povedie k zvýšeniu cien,
a to úplne všade, pretože všetky ceny závisia od energie.
A to je podľa mňa zámerná stratégia na podnecovanie inflácie. Žijeme v dobe s najvyšším zadlžením.
Práve USA dosiahli najvyššiu úroveň zadlženosti v histórii. A ako sa dá zbaviť dlhov? Vyvolaním inflácie.
A domnievam sa, že v súčasnosti čelíme prudko rastúcej inflácii, ktorá sa možno premení na hyperinfláciu, a že v rámci
tejto hyperinflácie sa potom možno zavedú nové peniaze vo forme CBDC, teda digitálnych centrálnych bankových peňazí.
Podľa mňa nás čaká jeseň, ktorá so sebou prinesie naozaj, naozaj obrovskú, naozaj obrovskú zmenu.
Je naozaj vidieť, že to tak nie je len v Nemecku.
Napríklad aj počas nášho posledného rozhovoru sme hovorili o Rusku, ktoré tiež prechádza krízou s benzínom.
V súčasnosti ide o celosvetový fenomén.
No, je to tak, že sa nesmieme spoliehať na vlády. Vlády nie sú nič iné ako bábky.
Pán Putin nie je nič iné ako bábka ruských oligarchov, ktorí sa zaujímajú len o svoje
vlastné bohatstvo a o rozširovanie svojej moci.
Je celkom možné, že pán Putin bude nakoniec niekedy odvolaný.
Som si naozaj istý, že aj Donald Trump bude čoskoro odvolaný.
Stačí sa len pozrieť, ako sa od neho jeho viceprezident čoraz viac dištancuje.
Je vlastne zaujímavé, že J.D. Vance sa na týchto tlačových konferenciách takmer nikdy nezúčastňuje.
Vždy je tam Marco Rubio a v poslednej dobe vedľa neho buď pán Hegseth, alebo pán Bessent, ale J.D. Vance sa nikdy neobjaví.
Myslím si, že Donald Trump čoskoro splní svoju úlohu a že ho potom vyhlásia za obetného baránka spolu s celou jeho
rodinou, pretože sa v poslednej dobe tak zjavne obohatili.
Potom sa ľuďom povie: „Ten vás zaviedol na scestie. Teraz budeme pokračovať ďalej,“ a
potom budú ľudia nasledovať nejakého iného vodcu.
Ale naozaj si vieš predstaviť, že tí, ktorí majú naozaj čo povedať, sa všetci pozerajú rovnakým smerom?
Takže to, ako si povedal, že ruskí oligarchovia vyvolajú energetickú krízu súčasne v Nemecku, súčasne v USA a – no naozaj,
aby sa nehovorilo – a napríklad v Číne, a aby sa nehovorilo niečo ako: „Nie, my urobíme
presný opak“ alebo „My budeme tí, ktorí nakoniec…“
Nie sú predsa hlúpi. Veľmi dobre vedia, že svetový finančný systém je na konci.
Takže máme najväčšiu hromadu dlhov v histórii. Objem peňazí v obehu je najvyšší v histórii.
Už neexistujú žiadne bežné spôsoby, ako tento systém zachrániť. To vie každý.
A práve teraz sme svedkami totálneho a absolútneho vyplienenia tohto systému, o ktorom
všetci zasvätení vedia, že sa čoskoro zrúti.
To je pozadie všetkého, čo sa momentálne deje. A v tom sa samozrejme všetci zhodujú.
Samozrejme, majú aj odlišné záujmy a neustále sa snažia navzájom si ukrojiť z koláča. To je nesporné.
Existuje však tento základný záujem a tiež základné vedomie, že náš finančný systém, tak ako
fungoval niekoľko storočí, v súčasnosti už nefunguje.
A čo si myslíš, ako to bude ďalej s vojnou proti Iránu?
No, taká je situácia, samozrejme, že ju treba nejako ešte zhoršiť. To znamená –
– Áno, momentálne sa to ešte zhoršuje.
Zaujímavé je aj to, že tento konflikt v Ceute s tým má tiež niečo spoločné, pretože Ceuta leží pri Gibraltárskom prielive.
Gibraltársky prieliv je úžina medzi Atlantickým oceánom a Stredozemným morom.
Tým prechádzajú všetky tie zbrane. Teda všetky zbrane, ktoré Američania posielajú nielen do Maroka, ale
aj ďalej do Izraela – tie všetky prechádzajú tadiaľ.
No, je to tiež veľmi dôležitá cesta a prechádza po nej aj veľká časť obchodu.
Ak by teda došlo k otvorenému konfliktu, situácia by sa tým ešte viac zhoršila aj z hľadiska svetovej ekonomiky.
A vidíme predsa, že v Hormuzskom prielive sa vôbec nič nedeje.
Naopak, šíria sa lži, ako napríklad tá včerajšia od pána Bessenta, ktorý práve tvrdil, že sme vraj na pokraji uzavretia dohody.
Domnievam sa, že celá situácia sa ešte viac vyhrotí a že potom niekedy v priebehu najbližších 6, 8 alebo 12 týždňov
zažijeme skutočne veľkú katastrofu, a to, že všetky vlády budú musieť vyhlásiť bankrot a povedať svojim občanom:
„Je nám to ľúto, ale momentálne už nemáme žiadne zásoby ropy ani zemného plynu.“
A potom ceny ropy a zemného plynu absolútne vyletia do výšky, následne vyletia do výšky všetky ceny a potom budeme svedkami
toho, že inflácia už nebude jednomiestna, ale dvojmiestna, a dostane sa tak do vyšších
úrovní, ako sme zažili od druhej svetovej vojny.
A ako si myslíš, ako ďaleko to dovedú?
Takže naozaj tak, že prebiehajú obrovské občianske vojny alebo niečo podobné, že sa to proste tak
vyvinie a potom si povieš: „Dobre, tu je riešenie.“
To je digitálne…
Neviem, ako ďaleko sa tam vojenské konflikty dostanú, ale predpokladám, že v takom prípade sa bude reagovať iným spôsobom.
Na to je potrebné poznať celý program práve tohto WEF v širších súvislostiach.
Už dlho sa zasadzujú napríklad za „pätnásťminútové mestá“.
Je veľmi pravdepodobné, že sa potom zavedú „pätnásťminútové mestá“ a že sa výrazne posilní digitálny dohľad, že napríklad
budeme môcť tankovať len raz týždenne alebo si budeme môcť natrankovať len určité množstvo benzínu, a že
budeme mať obmedzenia aj pri nákupe určitých tovarov.
Prípravy sú už hotové. Medzitým sme už úplne prešli na digitálny systém.
Myslím si, že nás čaká množstvo obmedzujúcich opatrení, ktoré samozrejme súvisia napríklad s digitálnym
preukazom totožnosti, ktorého zavedenie sa potom možno urýchli.
Myslím si však, že napríklad „pätnásťminútové mestá“ budú v tomto smere zohrávať veľmi dôležitú úlohu.
A teraz je samozrejme veľká otázka: Čo urobíme s našimi vedomosťami? Tak, zapojím ťa do jednej rolovej hry.
Predstav si, že teraz žiješ v Nemecku, máš tam svoj vlastný domček a teraz by si chcel obchodovať.
Vieš, naozaj si predstavuješ, že to bude naozaj úplne, úplne strašné. Čo mám teraz robiť?
Myslím si, že v súčasnosti je najdôležitejšie zachovať pokoj a informovať sa o tom, čo sa deje okolo nás, pretože to
pomáha, aspoň v tom, aby sme nestratili kontakt s realitou.
V tom prípade by som povedal, že by som sa pripravil na to, že inflácia výrazne vzrastie.
No, keby som mal príjem na spodnej hranici, zásobil by som sa trvanlivými potravinami – vlastne
by som si nakúpil zásoby na dva až tri mesiace.
Teraz, pokiaľ je to vôbec možné.
A v takom prípade by som sa rozhodne postaral o to, aby som nemal na bankovom účte príliš veľa peňazí, pretože počítam aj s
rozsiahlejšou bankovou krízou, a tá bude znamenať, že banky vyhlásia bankový sviatok a z
bankomatov sa potom skutočne nebude dať vybrať hotovosť.
No, v súčasnosti by som povedal, že by bolo dobré mať k dispozícii takú hotovostnú rezervu na približne tri mesiace.
Inak by som povedal, že na peniaze, na sporiace účty a podobne by som sa nespoliehal.
Životné poistenia a podobné veci, všetky možné poistenia – tie by som, ak by to bolo možné, zrušil a radšej by som si nechal
vyplatiť peniaze, za ktoré by som si kúpil hmotný majetok.
[…] Preto môžem každému, kto má nejaké úspory, len odporučiť, aby ich radšej investoval
do striebra alebo do iných hmotných aktív.
[…] Napríklad ani ja by som momentálne neodišiel do zahraničia, pretože emigrácia si vyžaduje dlhú prípravu.
Človek musí vedieť, kam ide, musí ovládať jazyk a tak ďalej.
Ale emigrovať takto v zhone, na poslednú chvíľu, to považujem za veľmi, veľmi zlé.
Musím však povedať, že keby som žil v niektorých veľkých mestách, keby som býval v blízkosti vodární, elektrární alebo
vojenských základní, tak by som si aspoň pripravil plán B.
Kam sa môžem uchýliť, ak by v Nemecku skutočne došlo k nejakým útokom dronov?
S tým treba počítať. Nikto nevie, či k tomu dôjde, ale je vždy veľmi upokojujúce, keď človek
vopred vie, čo bude robiť, ak nastane najhorší prípad.
No, pripravil by som si plán B pre všetky tie najhoršie scenáre, potom by som dúfal, že sa tieto najhoršie scenáre nenaplnia, ale
v každom prípade by som bol pripravený na prípadné katastrofy.
A čo si myslíš o Švajčiarsku?
[…] Myslím si, že Švajčiarsko je relatívne bezpečné, pretože Švajčiarsko bolo vždy útočiskom pre mimoriadne bohatých ľudí a
tí budú aj naďalej dbať na to, aby Švajčiarsko zostalo neutrálne a aby sa na jeho území skutočne neuskutočnili žiadne útoky.
Treba však povedať, že napríklad aj Rakúsko je pre svetovú politiku jednoducho nezaujímavé.
Veľmi pochybujem, že by sa v Rakúsku dalo nejako počítať s rozsiahlejšími útokmi dronov na menšie mestá.
Ale verím tiež, že u nás to bude rovnaké. Takže ak niekto u nás niekde – či už v Šlezvicku-Holštajnsku, Bavorsku alebo
Bádensku-Württembersku – ak žije na vidieku a nie priamo vedľa vojenskej základne, vojenského letiska alebo elektrárne,
môže predpokladať, že ho tam tiež ušetria prípadné útoky.
Je však škoda, že o niečom takom vôbec musíme hovoriť.
No, musím povedať, že ešte pred desiatimi rokmi by mi nikdy, nikdy nenapadlo, že budem musieť raz hovoriť o takýchto veciach.
No, momentálne prežívame naozaj veľmi, veľmi ťažké časy.
[…] Áno, no, veľmi ti ďakujem za všetky tie informácie, za tvoje riešenia a samozrejme sa ozveme nabudúce.
Tém máme predsa dosť.