27. syyskuuta 2026 Sveitsin äänestäjät äänestävät puolueettomuusaloitteesta.
Mutta miksi tätä aloitetta ylipäätään tarvitaan, kun puolueettomuus on jo vuodesta 1848 lähtien ollut
kirjattu liittovaltion perustuslakiin ja 89 prosenttia sveitsiläisistä kannattaa puolueettomuutta?
Liittoneuvosto väittääkin, että äänestyksen tulos ei vaaranna Sveitsin puolueettomuutta.
Mutta onko asia todella näin? Viime kädessä kyse on siitä, miten puolueettomuutta tulkitaan.
Neutraliteettialoite käynnistettiin nimittäin siksi, että sen aloitteentekijät katsovat, ettei neutraliteetti ole riittävän
selkeästi kirjattu liittovaltion perustuslakiin ja että se on viime vuosina yhä enemmän laimentunut ja heikentynyt.
Siksi aloite vaatii tiukempaa puolueettomuuskäytäntöä ja haluaa lisäksi kirjata perustuslakiin uuden pykälän,
● ”että Sveitsin puolueettomuus on ikuista ja aseellista;
● että Sveitsi ei liity mihinkään sotilas- tai puolustusliittoon eikä tee yhteistyötä tällaisen liiton kanssa,
paitsi jos Sveitsiin kohdistuu sotilaallinen hyökkäys tai jos tällaista hyökkäystä valmistellaan;
● että Sveitsi ei osallistu kolmansien maiden välisiin sotilaallisiin konflikteihin
eikä määrää pakotteita sotiville valtioille.
Poikkeuksena ovat Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) asettamat pakotteet sekä
toimenpiteet, joilla estetään pakotteiden kiertäminen;
● että Sveitsi hyödyntää puolueettomuuttaan välittäjänä.
Liittoneuvosto ja parlamentti hylkäävät puolueettomuusaloitteen ilman vastaehdotusta.”
Tässä ohjelmassa analysoidaan liittoneuvoston ja parlamentin kantaa ja sijoitetaan se laajempaan kontekstiin.
Tässä yhteydessä tutkitaan, kestääkö se kriittisen tarkastelun.
Liittoneuvosto: ”Sveitsi on pysyvästi puolueeton.”
”Sen puolueettomuus on siis jo ikuista.”
Kuten jo todettiin, kyse on ”puolueettomuuden” määritelmästä.
Äänestys on ratkaiseva tekijä Sveitsin puolueettomuuden määrittelemisessä.
Liittoneuvosto: ”Pysyvästi puolueettomana valtiona Sveitsi ei jo nykyäänkään liity mihinkään sotilas-
tai puolustusliittoon (kuten esimerkiksi Natoon).”
Äänestämällä ”kyllä” puolueettomuusaloitteelle pyritään varmistamaan, että tilanne säilyy samana myös tulevaisuudessa.
Loppujen lopuksi yksittäiset poliitikot ottavat yhä uudelleen esille mahdollisuuden liittyä
Natoon tai ainakin lähentyä Natoa entistä tiiviimmin.
Liittoneuvosto: ”Turvallisuuspoliittinen yhteistyö (esimerkiksi Naton kaltaisten puolustusliittojen
kanssa) vaikeutuisi aloitteen seurauksena. (…)
Tämä olisi vakava uhka Sveitsin turvallisuudelle:
”Se olisi (…) hyökkäyksen sattuessa huonommin suojattu.”
Onko se todella niin?
Ratkaiseva kysymys on, pystyykö Nato todella takaamaan turvallisuuden ja rauhan – vai vaarantaako se päinvastoin niitä.
NATO:n dokumentti on tutkinut tätä kysymystä ja tullut seuraaviin johtopäätöksiin:
Euroopassa mahdollisen sodan uhka on todellisempi kuin koskaan aiemmin toisen maailmansodan jälkeen.
Jo vuosikymmenten ajan on käynyt ilmi, että Nato lietsoo koko sotakoneistoa, olipa kyse sitten
propagandasta, uhkauksista – kuten Naton laajentumisesta itään – tai todellisesta aseistautumisesta.
Kla.TV tarkasteli joitakin tärkeimpiä virallisia NATO-operaatioita, kuten Jugoslaviassa vuonna 1999,
Afganistanissa 9/11-iskun jälkeen ja Libyassa vuonna 2011.
Kaikilla näillä sodilla on yksi yhteinen piirre:
Sodan aiheuttamat kärsimykset olivat suurempia kuin se oletettu vääryys, jonka sen oli
tarkoitus poistaa maan rauhan turvaamiseksi.
Tämä rikkoo kansainvälisen sotilasoikeuden periaatetta.
Ja näillä sodilla on vielä yksi yhteinen piirre:
Ne perustuivat valheisiin.
Sveitsiläinen historioitsija tohtori Daniele Ganser on kirjassaan ”Laittomat sodat: kuinka NATO-maat sabotoivat YK:ta” osoittanut,
kuinka laittomia sotia on käyty sekä menneisyydessä että nykyään – ilman liittokunnan
toimivaltaa ja ilman nimenomaista YK:n mandaattia.
NATOa ei siis voida pitää ”rauhan turvaamisen” takaajana – etenkään Euroopassa eikä varsinkaan pienen Sveitsin osalta, joka
on onnistunut pysymään poissa sodista 200 vuoden ajan puolueettomuutensa ansiosta ja on
varustautunut omalla armeijallaan hyökkäystilanteen varalta.
Liittoneuvosto: ”Sveitsi ei jo nykyäänkään osallistu kolmansien valtioiden välisiin sotilaallisiin konflikteihin.”
Ei, ei suoraan.
Aloitteen tarkoituksena on kuitenkin varmistaa, että tilanne säilyy tällaisena myös tulevaisuudessa ja että Sveitsi
ei osallistu sotilaallisiin konflikteihin edes epäsuorasti.
Myös se, joka osallistuu pakotteisiin – kuten Sveitsi Ukrainan sodassa – ottaa kantaa.
Myöskään se, joka toimittaa aseita sota-alueille, ei ole puolueeton.
Nykyään on kyllä kiellettyä viedä sveitsiläistä sotamateriaalia maihin, jotka ovat osallisina
sisäisissä tai kansainvälisissä konflikteissa.
Kuten liittovaltion viralliset tilastot osoittavat, tätä kieltoa kuitenkin kierrettiin avoimesti.
Tämän mukaan vuosina 1975–2016 Sveitsistä vietiin aseita 17,5 miljardin frangin arvosta
– suurimmaksi osaksi sotiville osapuolille!
Lisäksi aiemmin on toistuvasti käyty keskusteluja aseiden vientisääntöjen mahdollisesta lieventämisestä.
Nyt liittoneuvosto on esittänyt, että valtionhallitukselle annettaisiin toimivalta viedä sotamateriaalia 25 valtioon,
vaikka nämä olisivatkin osallisina aseellisissa konflikteissa.
Myös aseiden luovuttamisen tulisi periaatteessa olla mahdollista.
Sen sijaan keväällä 2026 käynnistettiin menestyksekkäästi kansanäänestys ”Ei sveitsiläisiä aseita sota-alueille”.
Nyt se on saatettava Sveitsin kansan äänestettäväksi.
Liittoneuvosto: ”Sveitsi noudattaa jo kaikkia YK:n pakotteita.”
”Se on velvollinen tekemään niin YK:n jäsenenä.”
Juuri tämä on tarkoitus kirjata liittovaltion perustuslakiin puolueettomuusaloitteen avulla ja varmistaa pitkällä aikavälillä.
Sveitsin tulisi saada soveltaa vain YK:n asettamia pakotteita sotiville valtioille.
EU:n pakotteet olisivat siten poissuljettuja, koska niitä ei ole päättänyt
kansainvälisesti laillistettu YK:n turvallisuusneuvosto.
Liittoneuvosto: ”Pakotteet ovat keino reagoida kansainvälisen oikeuden rikkomuksiin ja kansainvälisen järjestyksen uhkiin. (…)”
Tämän aloitteen myötä Sveitsi ei enää voisi ottaa käyttöön monia sotivien valtioiden vastaisia pakotteita.
”Tällä olisi kielteisiä vaikutuksia Sveitsin etuihin ja maineeseen, ja se voisi tietyissä tapauksissa
aiheuttaa muiden valtioiden kielteisiä reaktioita.”
Vaikka Sveitsi ei ole tähän mennessä osallistunut aktiivisesti sotatoimiin, se on kuitenkin
antanut itsensä vedetyksi puolelle Ukrainan sodassa.
28. helmikuuta 2022 se taipui sisä- ja ulkopolitiikan painostukseen ja otti EU:n talouspakotteet käyttöön sellaisenaan
– ottamatta huomioon aiempaa puolueettomuuspolitiikkaansa.
EU:n pakotteiden laajuus ja niiden sokea omaksuminen olivat ennennäkemättömiä ja ilman vertailukohtaa.
Venäjä julisti välittömästi, ettei Sveitsi ole enää puolueeton, ja poisti maan ystävällismielisten valtioiden luettelosta.
Jännittävässä esseessään ”Sanktiot ovat sotaa muilla keinoilla” tutkiva toimittaja James Corbett valottaa
sanktioiden ”taloudellisen aseen” kehitystä 1900-luvulla.
Hän toteaa, että pakotteet ovat sota-ase, joka näännyttää ihmiset nälkään ja tappaa heidät ”leipäkiellon” avulla.
Pakotteet eivät siis suinkaan ole järkeviä toimenpiteitä kansainvälisen oikeuden
rikkomuksiin reagoimiseksi, kuten liittoneuvosto väittää.
Ne jopa johtavat usein sotien pitkittymiseen ja koettelevat siviiliväestöä useimmiten vielä ankarammin kuin itse sotatoimet.
Denverin yliopiston ja Washingtonissa sijaitsevan Center for Economic and Policy Research -tutkimuslaitoksen tutkijoiden
tekemän tutkimuksen tulokset osoittivat, että sanktioiden aiheuttama uhrien määrä oli viisi kertaa
suurempi kuin sodan aiheuttamien kuolemantapausten määrä.
Liittoneuvosto: ”Aloitekomitean vaatimus, että Sveitsi hyödyntäisi puolueettomuuttaan välittäjänä
ja rauhanedistämisessä, on jo nykyään käytäntö.”
Onko se todella niin?
Vaikka liittoneuvoston mukaan pakotteiden omaksuminen olisi sopusoinnussa puolueettomuuden
kanssa, käytännössä välittäjän rooli on ohi:
● Venäjä luokitteli Sveitsin ”epäystävälliseksi valtioksi”.
● Tämän jälkeen kahdenväliset suhteet heikkenivät.
Venäjä rajoitti muun muassa diplomaattisia ja poliittisia suhteita Sveitsin kanssa.
● Venäjän puolella alettiin lisäksi katsoa, ettei Sveitsi enää ole uskottava puolueeton välittäjä.
Tämän roolin ottivat nyt haltuunsa esimerkiksi Turkki ja Saudi-Arabia, jotka esittivät itseään puolueettomina
rauhanvälittäjinä, vaikka ne ajavatkin kovia omia etujaan.
Näin Sveitsi menetti mahdollisuuden antaa merkittävän panoksen rauhan edistämiseen, kun se heikensi puolueettomuuttaan.
Liittoneuvosto: ”Nykyiseen käytäntöön verrattuna aloite rajoittaisi sitä liikkumavaraa, jonka avulla voimme
suojella turvallisuuttamme, itsenäisyyttämme ja vaurauttamme.”
”Juuri turvallisuustilanteen heikentyessä tämä liikkumavara on tärkeää.”
Kuten jo todettiin, tilanne on juuri päinvastainen.
Lähetyksensä suuriin liittolaisiin, kuten Natoon tai EU:hun, vuoksi Sveitsi menettää yhä enemmän
itsenäisyyttään ja rooliaan puolueettomana välittäjänä.
Tämä on käynyt selvästi ilmi Ukrainan sodassa.
Vain selkeästi määritelty ja lainsäädännöllisesti sitova puolueettomuus, kuten aloitteessa esitetään, suojaa
Sveitsiä luotettavasti sotaisan toiminnan kierteeseen joutumiselta – joka on vaurauden suurin vihollinen.
Johtopäätös: Bernin yliopiston emeritusprofessori prof. dr. Wolf Linder tiivistää asian seuraavasti:
”Toivon, että Sveitsi pyrkii palauttamaan imagonsa puolueettomana valtiona, joka on uskottava kaikkien osapuolten silmissä.”
Sillä elämme maailmassa, joka ei ole rauhallinen.
Muita maita vastaan kohdistuvia sotatoimia on yhä enemmän.
”Ja tällä kertaa puolueeton kanta on tärkeä paitsi Sveitsille myös todennäköisesti koko maailmalle.”
Jos haluatte, ettei Sveitsin puolueettomuutta enää heikennetä, vaan että se vahvistetaan selkeästi perustuslaissa,
äänestäkää 27. syyskuuta 2026 KYLLÄ puolueettomuusaloitteelle.
Vain näin Sveitsi voi säilyttää uskottavuutensa rauhanvälittäjänä ja antaa panoksensa maailmanrauhaan!