27. septembra 2026 bodo švicarski volivci glasovali o pobudi za nevtralnost.
A zakaj je ta pobuda sploh potrebna, če je nevtralnost že od leta 1848 zapisana v Zvezni ustavi in če
89 odstotkov Švicarjev in Švicark vztraja pri njej?
Zvezni svet tako trdi, da izid glasovanja ne postavlja pod vprašaj nevtralnosti Švice.
A je res tako? Konec koncev gre za vprašanje razlage nevtralnosti.
Pobuda za nevtralnost je bila namreč sprožena, ker njeni pobudniki menijo, da nevtralnost v Zvezni
ustavi ni dovolj jasno zapisana ter da se je v zadnjih letih vedno bolj razvodenela in oslabila.
Zato pobuda poziva k strožjemu spoštovanju nevtralnosti in želi v ustavi v novem členu dodatno določiti,
● »da je nevtralnost Švice trajna in vojaška; «
● da Švica ne pristopi k nobenemu vojaškemu ali obrambnemu zavezništvu in ne sodeluje s takšnim zavezništvom, razen
če je Švica vojaško napadena ali se takšen napad pripravlja;
● da se Švica ne vključuje v vojaške spore med tretjimi državami in ne uvaja sankcij proti državam, ki se vojskujejo.
Izjema so sankcije Organizacije združenih narodov (OZN) ter ukrepi za preprečevanje izogibanja sankcijam;
● da Švica svojo nevtralnost izkorišča za svojo vlogo posrednice.
Zvezni svet in parlament zavračata pobudo o nevtralnosti brez nasprotnega predloga.“
V tej oddaji bomo analizirali stališče zveznega sveta in parlamenta ter ju umestili v širši kontekst.
Pri tem se preveri, ali zdrži kritično presojo.
Zvezni svet: »Švica je trajno nevtralna.«
»Njena nevtralnost je torej že od nekdaj trajna.«
Kot sem že rekel, gre za vprašanje opredelitve pojma »nevtralnost«.
Glasovanje je ključnega pomena za opredelitev švicarske nevtralnosti.
Zvezni svet: »Švica kot trajno nevtralna država že danes ni članica nobenega vojaškega
ali obrambnega zavezništva (kot je npr. NATO).«
Z glasovanjem za pobudo o nevtralnosti naj bi zagotovili, da bo tako ostalo tudi v prihodnosti.
Konec koncev posamezni politiki vedno znova odpirajo možnost pristopa k Natu ali vsaj tesnejšega približevanja Natu.
Zvezni svet: »Pobuda bi otežila sodelovanje na področju varnostne politike (z obrambnimi zavezništvi, kot je NATO). (…)«
To bi imelo resne posledice za varnost Švice:
»V primeru napada bi bila (…) manj zaščitena.«
Ali je to res tako?
Ključno vprašanje je, ali lahko Nato dejansko zagotovi varnost in mir – ali pa ju nasprotno raje ogroža.
Dokumentarni film o Natu je raziskal to vprašanje in pri tem ugotovil naslednje:
V Evropi je možnost vojne bolj prisotna kot kdajkoli prej od druge svetovne vojne.
Že desetletja je očitno, da Nato podžiga vse te vojne, pa naj bo to s propagando, grožnjami, kot je
širitev Nata na vzhod, ali z dejanskim oboroževanjem.
Kla.TV je preučil nekatere najpomembnejše uradne operacije NATA, kot so operacija v Jugoslaviji leta 1999,
v Afganistanu po 11. septembru in v Libiji leta 2011.
Vse te vojne imajo eno skupno značilnost:
Zlo, ki ga je povzročila vojna, je bilo večje od domnevne krivice, ki naj bi jo odpravila, da bi v državi zagotovila mir.
To je v nasprotju z načelom mednarodnega humanitarnega prava.
In te vojne imajo še eno skupno značilnost:
Temeljile so na lažeh.
Švicarski zgodovinar dr. Daniele Ganser je v svoji knjigi »Nezakonite vojne: Kako države članice NATA sabotirajo OZN«
dokazal, kako se v preteklosti in sedanjosti vodijo nezakonite vojne – brez razloga za
ukrepanje zavezništva in brez izrecnega mandata OZN.
NATO torej ni mogoče obravnavati kot garanta za »ohranjanje miru« – še zlasti ne v Evropi in še manj za majhno državo Švico,
ki se je s svojo nevtralnostjo že 200 let uspešno izogibala vojnam in je v primeru napada opremljena z lastno vojsko.
Zvezni svet: »Švica se že danes ne vključuje v vojaške spore med tretjimi državami.«
Ne, ne ravno.
Vendar naj bi ta pobuda zagotovila, da bo tako ostalo tudi v prihodnje in da se Švica
tudi posredno ne bo vključevala v vojaške spore.
Tudi tisti, ki sodelujejo pri sankcijah, kot na primer Švica v vojni v Ukrajini, se postavljajo na eno stran.
Tudi tisti, ki dobavljajo orožje v območja vojne, niso nevtralni.
Danes je sicer prepovedano izvažati švicarski vojaški material v države, ki so vpletene v notranje ali mednarodne konflikte.
Vendar pa se je ta prepoved, kot kažejo uradne zvezne statistike, kljub temu odkrito zaobšla.
Po podatkih iz te študije je bilo v obdobju od leta 1975 do leta 2016 iz Švice izvoženih za 17,5 milijarde
frankov orožja – v veliki meri prav strankam v vojni!
Poleg tega so se v preteklosti vedno znova pojavljale razprave o morebitnih omilitvah pravil o izvozu orožja.
Zvezni svet je zdaj predlagal, da se državni vladi podeli pooblastilo za izvoz vojaškega materiala v 25
držav, tudi če so te vpletene v oborožene spopade.
Tudi prenos orožja naj bi bil načeloma mogoč.
Nasprotno pa je bil spomladi leta 2026 uspešno sprožen referendum z naslovom »Nobeno švicarsko orožje v vojna območja«.
Zdaj ga je treba predložiti švicarskemu prebivalstvu v glasovanje.
Zvezni svet: »Švica že izvaja vse sankcije OZN.«
»K temu je zavezana kot članica OZN.«
Prav to naj bi se z pobudo o nevtralnosti vključilo v Zvezno ustavo in dolgoročno zagotovilo.
Švica naj bi smela prevzeti le sankcije OZN proti državam, ki se vojskujejo.
Sankcije EU bi bile s tem izključene, saj jih ni sprejel mednarodno legitimiran Varnostni svet OZN.
Zvezni svet: »Sankcije so instrument za odzivanje na kršitve mednarodnega prava in ogrožanje mednarodnega reda. (…)«
S to pobudo Švica morda ne bi mogla več prevzeti številnih sankcij proti državam, vpletenim v vojno.
»To bi imelo negativne posledice za interese in ugled Švice ter bi v nekaterih primerih
lahko sprožilo negativne odzive drugih držav.«
Švica se sicer do danes ni aktivno vključevala v vojne spopade, vendar se je v vojni v
Ukrajini pustila zapeljati, da je zavzela stran.
28. februarja 2022 je popustila notranjepolitičnemu in zunanjepolitičnemu pritisku ter v celoti prevzela gospodarske
sankcije EU – brez upoštevanja dosedanje politike nevtralnosti.
Obseg in brezpogojno prevzemanje sankcij EU sta bila prva tovrstna primera in brez primere.
Rusija je takoj razglasila, da Švica ni več nevtralna, in jo izbrisala s seznama prijateljskih držav.
V svojem zanimivem članku »Sankcije so vojna z drugimi sredstvi« raziskovalni novinar James Corbett osvetljuje
razvoj »gospodarskega orožja« v obliki sankcij v 20. stoletju.
Pojasnjuje, da so sankcije vojno orožje, ki ljudi s »prekinitvijo oskrbe s hrano« izstraduje in ubija.
Sankcije torej nikakor niso smiselni ukrepi za odziv na kršitve mednarodnega prava, kot trdi Zvezni svet.
Pogosto celo povzročajo podaljšanje vojn in civilno prebivalstvo običajno prizadenejo še huje kot sami vojni spopadi.
Rezultat študije, ki so jo izvedli raziskovalci z Univerze v Denverju in Centra za gospodarske in politične raziskave v
Washingtonu, je pokazal, da je število žrtev zaradi sankcij petkrat višje v primerjavi s številom žrtev zaradi vojne.
Zvezni svet: »Zahteva pobudnega odbora, naj Švica izkoristi svojo nevtralnost za vlogo posrednika in
za spodbujanje miru, se že danes izvaja v praksi.«
Ali je to res tako?
Čeprav je po mnenju Zveznega sveta prevzem sankcij združljiv z nevtralnostjo, je v praksi vloga posrednika končana:
● Rusija je Švico uvrstila med »neprijazne države«.
● Sledilo je poslabšanje dvostranskih odnosov.
Rusija je med drugim omejila diplomatske in politične stike s Švico.
● Ruska stran je poleg tega prenehala obravnavati Švico kot verodostojno nevtralno posrednico.
To vlogo so zdaj prevzele države, kot sta Turčija in Savdska Arabija, ki sta se s tem predstavili kot nevtralni mirovni
posredniki, čeprav v resnici zasledujeta svoje lastne interese.
Tako je Švica zaradi oslabitve svoje nevtralnosti zamudila priložnost, da bi pomembno prispevala k miru.
Zvezni svet: »V primerjavi z današnjo prakso bi pobuda omejila manevrski prostor, ki omogoča
zaščito naše varnosti, neodvisnosti in blaginje.«
»Prav v razmerah, ko se varnostni položaj poslabšuje, je ta manevrski prostor pomemben.«
Že je bilo pojasnjeno, da je ravno nasprotno.
Zaradi zbliževanja z velikimi zavezniškimi partnerji, kot sta NATO in EU, Švica vse bolj izgublja
svojo neodvisnost in vlogo nevtralne posrednice.
To se je jasno pokazalo v vojni v Ukrajini.
Samo jasno opredeljena in zakonsko zavezujoča nevtralnost, kakršno predvideva pobuda, Švico zanesljivo ščiti pred
vpletenostjo v vojne spore – največjega sovražnika blaginje.
Sklep: Prof. dr. Wolf Linder, emeritirani profesor na Univerzi v Bernu, to povzame takole:
»Upam, da si bo Švica prizadevala ponovno vzpostaviti svojo podobo nevtralne države, ki je verodostojna za vse strani.«
Saj živimo v svetu, ki ni miren.
Vse pogosteje prihaja do vojnih spopadov proti drugim državam.
»In tokrat je nevtralno stališče pomembno ne le za Švico, ampak verjetno tudi za ves svet.«
Če želite, da se švicarska nevtralnost ne bi še naprej razvodenela, ampak bi bila jasno zapisana v ustavi,
27. septembra 2026 glasujte ZA pobudo o nevtralnosti.
Samo tako lahko Švica ohrani svojo verodostojnost pri mirovnih pogajanjih in prispeva k svetovnemu miru!