2026. szeptember 27-én a svájci lakosság szavazni fog egy kezdeményezésről, amelynek
hatása a svájci határokon túlra is kiterjed majd:
A semlegességi kezdeményezés célja annak meghatározása, hogy a jövőben hogyan értelmezzék a svájci semlegességet,
mivel a kezdeményezők úgy vélik, hogy a semlegességet az elmúlt években egyre inkább felhígították és gyengítették.
Walter Wobmann, a kezdeményezőbizottság elnöke szerint a semlegesség nem csupán Svájcot védi.
Ez képezi a svájci világbéke-politika alapját is, és lehetővé teszi a béketárgyalások lefolytatását, a
közvetítői szerep betöltését, valamint a segítségnyújtást.
Georges Martin, egykori svájci diplomata, elmagyarázza, milyen jelentős közvetítői szerepet tudott Svájc
betölteni az ő hivatali ideje alatt, 1980-tól 2017-ig:
„Svájc külpolitikája mindig is semleges volt.
Mit jelent ez? Azok az országok, amelyeknek problémáik voltak egymással, hozzánk fordultak, és megkérdezték, segíthetnek-e?
Számos példa volt erre Afrikában, Csádban, Maliban stb.
Amikor Indonéziában jártam, az indonézek számára Svájc volt a semlegesség mintaképe.
Az indonéziai Aceh-ban a szökőár után segítettünk véget vetni a 30 éve tartó polgárháborúnak.
A genfi iráni nukleáris tárgyalásokon Svájc segítőkész volt.
A libanoni tárgyalások Svájcban, svájci segítséggel zajlottak.
A kolumbiai FARC-gerillák és a kormány közötti tárgyalásokat is Svájc támogatta.
Az orosz–grúz háború után Tbilisziben az orosz, Moszkvában pedig a grúz érdekeket képviseltük.
Nincs olyan kontinens, ahol ne lettünk volna aktívak.
„Alig volt olyan hét, amikor ne jelentek volna meg hírek Svájc békefenntartó tevékenységéről és a béketárgyalásokról.”
Georges Martin rámutat arra, hogy már nem sok olyan nyugati ország van, amely még semleges lenne.
Ezért Svájc feladata, hogy ebben a kérdésben bátorságot tanúsítson, és újra és újra felvetse a
tárgyalások, a béke és az emberi jogok témáját.
A svájci politológus és jogtudós, Wolf Linder professzor más baloldali és zöld politikusokkal együtt a swissneutralitynow.ch
weboldalon népszerűsíti a semlegességi kezdeményezést.
Azt mondja: „Számomra a semlegességet nem csupán svájci elvként kellene meghatározni, hanem a
külpolitika világszerte érvényes vezérelveként.
„És ezúttal a semleges álláspont nemcsak Svájc számára, hanem valószínűleg az egész világ számára is fontos.”
Helmut Scheben, a baloldali WOZ hetilap egykori szerkesztője, valamint a svájci SRF televízió hosszú ideje
dolgozó riportere és hírműsor-bemondója is egy rövid videóban nyilatkozott a semlegességi kezdeményezésről.
Ebben elemzi a „Nem” bizottság sajtótájékoztatóján az FDP, a Die Mitte és az SP képviselői által elhangzott
néhány kijelentést, és rámutat azok ellentmondásaira.
Scheben egyértelműen fogalmaz:
A svájci hagyomány és a semleges országként betöltött példamutató szerep már régóta megszűnt – méghozzá 2022
februárjában, amikor Svájc azonnali hatállyal átvette az EU Oroszország ellen bevezetett szankcióit.
Ezzel az egész világ számára világossá vált, hogy Svájc melyik oldalon áll, és hogy
részt vesz ebben a háborúban Oroszország ellen.
Véleménye szerint az úgynevezett Bürgenstocki Béke-konferencia is, amelyet Svájc szervezett, ezt bizonyítja.
Oroszország egyáltalán nem vett részt benne.
„Mi ez az egész bohócműsor?” – kérdezi Scheben.
Nézze meg az alábbi teljes videót, amelyben Helmut Scheben kritikus szemmel elemzi és
szétcáfolja a „Nem” bizottság sajtótájékoztatóját.
A videót a Transition TV (TTV) bocsátotta a Kla.TV rendelkezésére.
Segítsen véget vetni ennek a „bohócműsornak”:
Terjesszék ezt az adást, és támogassák a hiteles svájci semlegességet – egy határozott „igen” szavazattal a
semlegességi kezdeményezés mellett 2026. szeptember 27-én!
Schönenberger asszony ezen kijelentése szinte George Orwellre és az Újbeszédre emlékeztet, ahol
a valóságot egyszerűen a feje tetejére állítják.
Azt mondják, hogy a semlegességi kezdeményezés szakít a hagyományainkkal.
Pontosan az ellenkezője igaz.
Ezt a hagyományt már régóta feladtuk.
Szerveztünk egy békekonferenciát a Bürgenstockon – egy úgynevezett békekonferenciát –,
amelyen Oroszország egyáltalán nem vett részt.
Mi ez a bohócműsor, amit itt előadunk? Ez egyszerűen hihetetlen.
Helmut Scheben vagyok. Németországban nőttem fel, ott tanultam romanisztikát, és ott szereztem a doktori fokozatot.
Ezt követően hosszú ideig Latin-Amerikában dolgoztam, majd – ha jól emlékszem – 1985-ben érkeztem Svájcba.
Először a baloldali hetilapnál, a „WOZ”-nál dolgoztam, majd közel 20 évig a svájci televíziónál,
ebből a legtöbb időt a Tagesschau-nál töltöttem.
Ma az augusztus 17-i sajtótájékoztatóra szeretnék utalni.
Vessünk együtt egy pillantást néhányra azok közül a mondatok közül, amelyeket ott elhangoztak.
A kezdeményezők úgy hirdetik a kezdeményezésüket, mint a biztonságunkhoz való hozzájárulást.
Azt állítják, hogy a semlegesség különösen szigorú értelmezése megóv minket attól, hogy katonai konfliktusokba keveredjünk.
Ez téves. Először is: Svájc ma semleges ország, és nem vesz részt más államok katonai konfliktusaiban.
Ez az alapon sem a kezdeményezés jelenléte, sem annak hiánya nem változtat semmit.
A kezdeményezés tehát semmiféle további védelmet nem nyújt a háborúkba való belekeveredés ellen, egy cseppet sem.
Ez aztán egy hallatlan állítás.
Svájc 2022 februárjában feladta semlegességét.
Az Egyesült Államokkal és az Európai Unióval együtt szövetségre lépett Ukrajnával, és szankciókat, gazdasági
szankciókat vezetett be Oroszország megkárosítása érdekében.
Tehát egyáltalán nem lehet arról beszélni, hogy Svájc továbbra is olyan semleges lenne, mint mindig is volt.
A semlegességi kezdeményezés szerint ez megóv minket attól, hogy háborúkba keveredjünk.
És ez teljesen igaz.
Az Egyesült Államok Parlamentjének, azaz az amerikai Kongresszusnak a tudományos szolgálata egyszer
készített egy tanulmányt, amelyben megállapította, hogy 1990 óta az Egyesült Államok 251 háborúba keveredett.
251 háború 1990-től vagy 1991-től napjainkig.
A NATO számos esetben személyzettel és fegyverekkel vett részt ezekben a háborúkban.
Így tehát teljesen naiv lenne azt hinni, hogy a NATO-val való együttműködés fokozásával Svájc nem kerülne be ilyen háborúkba.
Az USA és a NATO a Szovjetunió összeomlása óta folyamatosan háborúznak.
2022 februárja óta pedig Svájc is részt vesz ezekben a háborúkban, amelyeket az EU és a NATO a
kijevi kormánnyal közösen folytat Oroszország ellen.
A NATO jelentős szerepet játszik ezekben a háborúkban – mind személyi erővel, mind fegyverszállítással és
felszereléssel –, bár ezt hivatalosan nem jelentették be.
Még mindig semlegesek vagyunk? Nem, már nem vagyunk semlegesek.
Az orosz külügyminiszter kijelentette: „Svájc feladta semlegességét, és Oroszország ellenségévé vált”.
Joe Biden amerikai elnök pedig akkor kijelentette: „Még Svájc is részt vesz, még Svájc is csatlakozik az
Oroszország ellen hozott gazdasági kényszerintézkedésekhez”.
A kezdeményezés közvetlen reakció arra, hogy Svájc 2022-ben csatlakozott az Oroszország és a Putyin-rezsim ellen
bevezetett szankciókhoz, miután az Ukrajna elleni brutális és a nemzetközi jogot sértő támadás teljes mértékben megvalósult.
Amit tehát itt időtlen semlegességként próbálnak eladni nekünk, az valójában nem az áldozat,
hanem az agresszor védelmére irányuló kísérlet.
Mert aki a támadót és az áldozatot egyformán kezeli – ezt mindannyian tudjuk –, az nem semleges.
Az erősebb oldalára áll, és a jog ellen fordul.
Ez nagyon szépen hangzik. Egy erkölcsi álláspont.
Ez azonban egy olyan erkölcsi álláspont, amely csupán egy szappanbuborék.
És ez a szappanbuborék abban a pillanatban kipukkad, amikor az ember alaposabban megnézi a dolgot, és akár
csak minimális történelmi ismeretekkel is rendelkezik.
A nagyhatalmak háborúkat vívnak.
És ha létfontosságú érdekeiket veszélyben látják, ezeket a háborúkat a nemzetközi jog, az ENSZ
Alapokmánya és így tovább figyelmen kívül hagyásával vívják.
Az olyan nagyhatalmak, mint Oroszország, Kína vagy az USA, olyan háborúkat vívnak, amelyekben a nemzetközi jog szabályai nem
érvényesülnek, és teljesen értelmetlen, ha Svájc kiáll, és azt mondja: ragaszkodunk a nemzetközi joghoz, és
meg akarjuk büntetni mindazokat, akik megsértik azt.
Ez egy olyan álláspont, amelyet szinte már nagyravágyónak is nevezhetnénk.
Cassis külügyminiszter azt mondta: „Ha megszegik a szabályokat, ha nem mindenki
hajlandó betartani őket, akkor cselekednünk kell”.
Svájc azonban egyáltalán nem tud cselekedni, ha a nagyhatalmak háborúznak.
Ez Vietnámtól Afganisztánon át Irakig, a Balkánon át egészen az Iránban jelenleg is dúló háborúig érvényes.
Svájc minden esetben megbüntette-e az agresszort, az úgynevezett agresszort?
Svájc meghozott-e intézkedéseket azokkal az amerikai üzletemberekkel szemben, akik a kormányhoz közel állnak, és
akiknek vagyonát svájci bankszámlákon befagyasztották, amikor 2003-ban az USA a nemzetközi jogot megsértve megtámadta Irakot?
Svájc a vietnámi háborúban megpróbálta kideríteni, ki volt az agresszor?
Mit keresett egyáltalán az amerikai hadsereg Vietnamban?
Megbüntette-e Svájc az agresszort Afganisztánban?
Mit keresett egyáltalán a NATO Afganisztánban?
És a Balkánon, a Szerbia elleni támadás, amely ellentétes volt a nemzetközi joggal?
Teljes képmutatás azt állítani, hogy Oroszországnak… Oroszország a nemzetközi jogot megsértve támadta meg Ukrajnát, ez tény.
– De teljesen abszurd azt állítani, hogy meg kell büntetnünk Oroszországot, miközben az összes többi nagy
háborúban, amelyet a nagyhatalmak vívtak, nem avatkoztunk be, és nem is tudunk beavatkozni.
Ez az úgynevezett semlegességi kezdeményezés gyengíti Svájcot, gyengíti országunkat.
Ez egy egyértelmű, veszélyes és súlyos szakítás a több évszázada gyakorolt és bevált semlegességünkkel –
valamint a semlegességről alkotott felfogásunkkal is.
Ugyanis veszélyezteti a biztonságunkat. Végül pedig ez a kezdeményezés korlátozza a cselekvési
szabadságunkat, mert merev keretek közé szorít minket, és már ma előírja, hogyan cselekedhetünk a jövőben.
Igen, természetesen ez a semlegességi kezdeményezés szűk keretek közé szorít minket.
A büntető törvénykönyv is egyfajta korlátot jelent.
A svájci alkotmány is egyfajta korlátot jelent.
Ott rögzítik, amit ésszerűnek tartunk, és ami Svájc érdekeit szolgálja.
Schönenberger asszony ezen kijelentése szinte George Orwellre és az „Újbeszédre” emlékeztet, ahol
a valóságot egyszerűen a feje tetejére állítják.
Azt mondják, hogy a semlegességi kezdeményezés szakít a hagyományainkkal.
Pontosan az ellenkezője igaz.
Ezt a hagyományt már régóta feladtuk, méghozzá 2022 februárjában, amikor azonnal csatlakoztunk az
Oroszország ellen hozott kényszerintézkedésekhez.
Ez már szinte – bocsássák meg a kifejezést – erotikus jellegű.
Az a mód, ahogyan külügyminiszterünk a kloteni repülőtéren megölelte Zelenszkij elnököt.
Így megmutattuk az egész világnak, hogy melyik oldalon állunk, és hogy részt veszünk ebben a háborúban Oroszország ellen.
Szerveztünk egy békekonferenciát a Bürgenstockon – egy úgynevezett békekonferenciát –,
amelyen Oroszország egyáltalán nem vett részt.
Mi ez a bohócműsor, amit itt előadunk? Ez egyszerűen hihetetlen.
Folyamatosan a biztonságunkról beszélnek. A biztonságunk veszélyben van.
Svájc mind a négy nagy médiakonszernje ugyanazt a narratívát követi.
Biztonságunk veszélyben van, mert az oroszok támadni fognak ránk.
Pfister védelmi miniszter kijelentette, hogy fel kell készülnünk egy közelgő háborúra.
Az EU, azaz a brüsszeli Európai Unió hivatalosan bejelentette, hogy legkésőbb 2029/30-ban háborúra számít Oroszország ellen.
Úgy tűnik, a NATO-barátaink is be akarnak szállni ebbe.
A biztonság – ez a narratíva, miszerint „biztonságunk veszélyben van”, egészen a hidegháború kezdetéig nyúlik vissza.
Ez egy ideológiai hitvallás, amelyet ott terjesztenek, és amely rendkívül hatékony a tömegpszichológia szempontjából.
Nevezetesen a dominó-elmélet.
Emlékeznek, Vietnamban: „Ha Vietnamt nem sikerül megtartani, egész Ázsia kommunista lesz.” „
„Ha Nicaraguát nem tartják kordában” – Ronald Reagan kormányzása alatt – „akkor Guatemala, Honduras és Mexikó is összeomlik,
és a kommunista Szovjetunió az USA déli határán áll majd.” „
„Ha nem támadjuk meg Irakot, Saddam Hussein meg fog támadni minket az ABC-fegyvereivel.”
Ez egy rendkívül hatékony pszichológiai mechanizmus, amely folyamatosan megismétlődik, és újra és újra új értelmet nyer. »
„Ha nem tartjuk meg Ukrajnát, Putyin először a balti államokat fogja lerohanni, aztán Lengyelországot, és
hamarosan az orosz tankok már a Bodeni-tó partján állnak majd.”
Mindig ugyanaz a szélsőséges ellenségkép, amelyet az emberekbe kell beleverni, hogy beleegyezzenek a háborúban való részvételbe.
Az embereket és a parlamenteket is meg kell győzni arról, hogy egy gonosz ellenség fenyeget
minket, mert csak így működhet a fegyverkereskedelem.
Az a fegyverkezés, amely jelenleg Európában, Brüsszelben és Berlinben folyik, már-már az őrültség határát súrolja.
Olyan, mintha holnap nem is lenne: hatalmas adóssághegyek halmozódnak fel.
Ez hihetetlen. És úgy tűnik, hogy NATO-barátaink fokozni akarják az együttműködést a NATO-val.
Viola Amherd védelmi miniszter pontosan így fogalmazott 2024-ben.
Martin Pfister szerint pedig fel kell készülnünk egy hamarosan bekövetkező háborúra.
Milyen naiv lehet az ember, ha azt hiszi, hogy a NATO-hoz való közeledésünk során nem fogunk belekeveredni ezekbe a háborúkba?
Beleszippantanak minket ebbe, és a semlegességi kezdeményezés az egyetlen lehetőség arra, hogy
rögzítsük: ez nem történhet meg, ez nem történhet meg.