Den 27. september 2026 skal den sveitsiske befolkningen stemme over et folkeinitiativ som vil få
store konsekvenser også utenfor Sveits’ grenser:
Nøytralitetsinitiativet skal definere hvordan Sveits’ nøytralitet skal tolkes i fremtiden, ettersom
initiativtakerne mener at nøytraliteten i de siste årene i stadig større grad har blitt utvannet og svekket.
Ifølge Walter Wobmann, leder av initiativkomiteen, beskytter nøytraliteten ikke bare Sveits.
Den utgjør også grunnlaget for Sveits’ fredspolitikk i verden og gjør det mulig å føre
fredsforhandlinger, opptre som megler og yte bistand.
Georges Martin, tidligere sveitsisk diplomat, forklarer hvilke viktige meklingstjenester Sveits kunne
yte i løpet av hans embedsperiode fra 1980 til 2017:
«Sveits’ utenrikspolitikk har alltid vært en nøytral utenrikspolitikk.
Hva betyr det? Land som hadde problemer med hverandre, har henvendt seg til oss og spurt om de kan hjelpe?
Det har vært mange eksempler i Afrika, Tsjad, Mali osv.
Da jeg var i Indonesia, betraktet indoneserne Sveits som selve innbegrepet av nøytralitet.
I Aceh i Indonesia bidro vi etter tsunamien til å få slutt på den 30 år lange borgerkrigen.
Sveits spilte en viktig rolle under atomforhandlingene med Iran i Genève.
Samtalene om Libanon har funnet sted i Sveits og med sveitsisk bistand.
Også forhandlingene i Colombia mellom FARC-geriljaen og regjeringen ble støttet av Sveits.
Etter krigen mellom Russland og Georgia har vi ivaretatt de russiske interessene i
Tbilisi og de georgiske interessene i Moskva.
Det finnes ikke et eneste kontinent hvor vi ikke har vært aktive.
«Det gikk knapt en uke uten nyheter om Sveits’ aktiviteter når det gjelder fred og fredsforhandlinger.»
Georges Martin påpeker at det ikke lenger er mange vestlige land som fremdeles er nøytrale.
Derfor er det Sveits’ oppgave å vise mot i denne saken og stadig ta opp temaer som forhandlinger, fred og menneskerettigheter.
Den sveitsiske statsviteren og juristen prof. Wolf Linder engasjerer seg sammen med andre
venstreorienterte og grønne stemmer på nettstedet swissneutralitynow.ch for nøytralitetsinitiativet.
Han sier: «For meg bør nøytralitet ikke bare defineres som et sveitsisk prinsipp, men som et ledende
prinsipp for utenrikspolitikken over hele verden.
«Og denne gangen er en nøytral holdning viktig ikke bare for Sveits, men sannsynligvis også for hele verden.»
Også Helmut Scheben, tidligere redaktør i det venstreorienterte ukebladet WOZ og mangeårig reporter og
nyhetsoppleser i det sveitsiske fjernsynet SRF, uttalte seg i en kort video om nøytralitetsinitiativet.
Der analyserer han noen uttalelser som ble fremsatt av representanter for FDP, Die Mitte og SP på pressekonferansen
til nei-komiteen, og påpeker motsetningene i disse.
Scheben snakker rett fra levra:
Den sveitsiske tradisjonen og rollen som forbilde som nøytralt land er for lengst brutt – nærmere bestemt
siden februar 2022, da Sveits med umiddelbar virkning overtok EUs sanksjoner mot Russland.
Dette har vist hele verden hvilken side Sveits står på, og at landet deltar i denne krigen mot Russland.
Også den såkalte fredskonferansen på Bürgenstock, som Sveits skal ha organisert, er etter hans mening et bevis på dette.
Russland skal visstnok ikke ha deltatt i det i det hele tatt.
«Hva slags klovneteater er dette egentlig?», spør Scheben.
Se deretter hele videoen, der Helmut Scheben kritisk analyserer og plukker fra hverandre pressekonferansen til nei-komiteen.
Videoen ble vennligst stilt til disposisjon for Kla.TV av Transition TV (TTV).
Hjelp oss med å få slutt på dette «kasperleteateret»:
Del dette innslaget og støtt en troverdig sveitsisk nøytralitet – med et klart «ja» til
nøytralitetsinitiativet den 27. september 2026!
Denne uttalelsen fra fru Schönenberger minner nesten om George Orwell og «New Speech», der
virkeligheten rett og slett blir snudd på hodet.
Det sies at nøytralitetsinitiativet er et brudd med vår tradisjon.
Det er akkurat det motsatte som er tilfelle.
Vi har jo for lengst brutt denne tradisjonen.
Vi har organisert en fredskonferanse på Bürgenstock – en såkalt fredskonferanse – der Russland ikke deltok i det hele tatt.
Hva slags klovneteater er det egentlig vi driver med her? Det er jo helt utrolig.
Jeg heter Helmut Scheben. Jeg vokste opp i Tyskland, studerte romanske språk i Tyskland og tok doktorgraden der.
Etter det jobbet jeg lenge i Latin-Amerika, og hvis jeg husker riktig, kom jeg til Sveits i 1985.
Først jobbet jeg i det venstreorienterte ukebladet «WOZ», og deretter i nesten 20 år i sveitsisk fjernsyn,
hvorav det meste av tiden i nyhetsprogrammet «Tagesschau».
I dag vil jeg ta opp pressekonferansen fra 17. august.
La oss ta en titt på noen av setningene som ble sagt der.
Initiativtakerne fremstiller initiativet sitt som et bidrag til vår sikkerhet.
De hevder at en særlig streng tolkning av nøytraliteten beskytter oss mot å bli dratt inn i militære konflikter.
Det er feil. For det første er Sveits i dag nøytralt og deltar ikke i andre staters militære konflikter.
Det endrer seg ikke i det hele tatt, uansett om initiativet blir gjennomført eller ikke.
Initiativet gir altså ingen ekstra beskyttelse mot å bli trukket inn i kriger, overhodet ingen.
Det er jo en helt uhørt påstand.
Sveits oppga sin nøytralitet i februar 2022.
Sammen med USA og EU har den alliert seg med Ukraina og iverksatt tvangstiltak, økonomiske tvangstiltak, for å skade Russland.
Det kan altså overhodet ikke være snakk om at Sveits fortsatt er like nøytralt som det alltid har vært.
Nøytralitetsinitiativet hevder at det beskytter oss mot å bli trukket inn i kriger.
Og det stemmer helt og holdent.
Den vitenskapelige tjenesten ved det amerikanske parlamentet, den amerikanske kongressen, har gjennomført en
undersøkelse der den konkluderte med at USA har vært involvert i 251 kriger siden 1990.
251 kriger fra 1990 eller 1991 til i dag.
NATO var i mange tilfeller involvert i disse krigene med personell og våpen.
Det er altså helt uhyrlig naivt å tro at Sveits ikke vil bli trukket inn i slike
kriger ved å intensivere samarbeidet med NATO.
USA og NATO har ført krig uten avbrudd siden Sovjetunionens sammenbrudd.
Og siden februar 2022 har Sveits vært involvert i disse krigene, som EU og NATO fører mot Russland sammen med regjeringen i Kiev.
NATO er sterkt involvert i disse krigene – både med personell og gjennom levering av våpen og utstyr
– selv om dette formelt sett ikke er blitt erklært.
Er vi fortsatt nøytrale? Nei, vi er ikke lenger nøytrale.
Den russiske utenriksministeren har uttalt at «Sveits har oppgitt sin nøytralitet og blitt en fiende av Russland».
Og den amerikanske presidenten Joe Biden uttalte den gang: «Selv Sveits deltar, selv Sveits er med
på disse økonomiske tvangstiltakene mot Russland».
Initiativet er en direkte reaksjon på at Sveits i 2022 sluttet seg til sanksjonene mot Russland og Putins regime,
etter at det brutale angrepet på Ukraina – som strider mot folkeretten – hadde nådd sitt fulle omfang.
Det som her skal fremstilles som tidløs nøytralitet, er i virkeligheten et forsøk
på å beskytte ikke offeret, men angriperen.
For vi vet jo alle at den som behandler gjerningsmannen og offeret likt, ikke er nøytral.
Han stiller seg på den sterkestes side og mot rettferdigheten.
Det høres jo veldig fint ut. En moralsk holdning.
Men det er en moralsk holdning som er en såpeboble.
Og denne såpeboblen sprekker i det øyeblikket man ser nærmere etter og har bare et minimum av historisk kunnskap.
Stormaktene fører krig.
Og de fører disse krigene uten hensyn til folkeretten, FN-pakten og så videre, når de
ser at deres vitale interesser står på spill.
Stormakter som Russland, Kina og USA fører kriger der reglene i folkeretten ikke gjelder, og det tjener overhodet ingen
hensikt at Sveits stiller seg frem og sier: «Vi holder fast ved folkeretten, og vi vil straffe alle som bryter den.»
Det er en holdning man nesten kan kalle storhetsvanvidd.
Utenriksminister Cassis har sagt: «Når reglene brytes, når ikke alle vil følge reglene, må vi handle.»
Sveits kan imidlertid ikke handle i det hele tatt når stormaktene fører krig.
Dette gjelder fra Vietnam via Afghanistan til Irak, via Balkan til krigen i Iran, som pågår akkurat nå.
Har Sveits da straffet den såkalte angriperen overalt?
Har Sveits iverksatt tiltak mot amerikanske forretningsfolk med nære bånd til regjeringen, og blokkert formuen deres på sveitsiske
kontoer, da USA i 2003 angrep Irak i strid med folkeretten?
Prøvde Sveits å finne ut hvem som var angriperen under Vietnamkrigen?
Hva hadde egentlig den amerikanske hæren å gjøre i Vietnam?
Har Sveits straffet angriperen i Afghanistan?
Hva hadde egentlig NATO å gjøre i Afghanistan?
Og på Balkan – angrepet mot Serbia, som var i strid med folkeretten?
Det er ren hykleri å hevde at vi må støtte Russland – Russland har angrepet Ukraina i strid med folkeretten, det stemmer.
– Men det er fullstendig absurd å hevde at vi må straffe Russland, og i alle andre store kriger som stormaktene har
ført, har vi ikke grepet inn, og kan heller ikke gjøre det.
Dette såkalte nøytralitetsinitiativet svekker Sveits, svekker vårt land.
Dette er et klart, farlig og alvorlig brudd på vår nøytralitet, som vi har levd etter og som har vist seg å
fungere i århundrer – og også på vår forståelse av nøytralitet.
Den utgjør nemlig en trussel mot vår sikkerhet. Og til slutt undergraver dette initiativet vår handlefrihet, fordi
det tvinger oss inn i et stivt rammeverk og fastlegger i dag hvordan vi får lov til å handle i fremtiden.
Ja, selvfølgelig tvinger dette nøytralitetsinitiativet oss inn i et stramt rammeverk.
Også straffeloven er et tvangstrøye.
Også den sveitsiske grunnloven er et tvangstrøye.
Der blir det nedskrevet hva vi anser som fornuftig og hva som skal være i Sveits’ interesse.
Denne uttalelsen fra fru Schönenberger minner nesten om George Orwell og «New Speech», der
virkeligheten rett og slett blir snudd på hodet.
Det sies at nøytralitetsinitiativet er et brudd med vår tradisjon.
Det er akkurat det motsatte som er tilfelle.
Vi har jo for lengst brutt denne tradisjonen, nemlig i februar 2022, da vi umiddelbart sluttet oss til sanksjonene mot Russland.
Det har jo nesten – tilgi meg uttrykket – en erotisk karakter.
Måten vår utenriksminister omfavnet president Selenskyj på Kloten lufthavn.
Der har vi jo vist hele verden hvilken side vi står på, at vi deltar i denne krigen mot Russland.
Vi har organisert en fredskonferanse på Bürgenstock – en såkalt fredskonferanse – der Russland ikke deltok i det hele tatt.
Hva slags klovneteater er det egentlig vi driver med her? Det er jo helt utrolig.
Det snakkes stadig om vår sikkerhet. Sikkerheten er truet.
Alle de fire store mediekonsernene i Sveits følger den samme fortellingen.
Vår sikkerhet er truet fordi russerne kommer til å angripe oss.
Forsvarsminister Pfister har sagt at vi må forberede oss på en snarlig krig.
EU, Den europeiske unionen i Brussel, har offisielt gitt uttrykk for at de forventer en krig mot Russland senest i 2029/30.
Det ser ut til at våre NATO-venner ønsker å være med på dette.
Sikkerheten – denne fortellingen om at «vår sikkerhet er truet» – går helt tilbake til begynnelsen av den kalde krigen.
Dette er en ideologisk trossetning som spres, og som har en ekstremt sterk innvirkning på massepsykologien.
Nemlig domino-teorien.
Dere husker vel det fra Vietnam: «Hvis Vietnam ikke holdes, blir hele Asia kommunistisk.» «
«Hvis Nicaragua ikke holdes i sjakk» – under Ronald Reagans regjering – «så vil Guatemala, Honduras og Mexico falle, og
kommunistene, Sovjetunionen, vil stå ved USAs sørlige grense.» «
«Hvis vi ikke angriper Irak, vil Saddam Hussein angripe oss med sine ABC-våpen.»
Dette er en ekstremt effektiv psykologisk mekanisme som stadig gjentas og stadig får nytt liv. ‘
«Hvis vi ikke klarer å holde Ukraina, vil Putin først rulle inn over de baltiske landene, deretter Polen, og
snart vil de russiske stridsvognene stå ved Bodensjøen.»
Det er alltid den samme fremstillingen av et ekstremt fiendebilde som må innprentes i
folk, slik at de går med på å delta i en krig.
Folket og også parlamentene må være overbevist om at den onde fienden truer oss, for bare da kan våpenhandelen fungere.
Opprustningen som for tiden foregår i Europa, i Brussel og i Berlin, grenser til galskap.
Der hoper det seg opp gjeldsberg, som om det ikke fantes noen morgendag.
Det er utrolig. Og våre NATO-venner ønsker åpenbart å styrke samarbeidet med NATO.
Slik sa forsvarsminister Viola Amherd det bokstavelig talt i 2024.
Og Martin Pfister sier at vi må forberede oss på en snarlig krig.
Hvor naiv må man være for å tro at vi ikke vil bli dratt inn i disse krigene hvis vi nærmer oss NATO?
Vi blir dratt inn i dette, og nøytralitetsinitiativet er den eneste måten å sikre at
dette ikke skjer, at det ikke blir en realitet.