Pe 27 septembrie 2026, populația elvețiană va vota asupra unei inițiative care va avea
repercusiuni majore și dincolo de granițele Elveției:
Inițiativa privind neutralitatea are scopul de a defini modul în care va fi interpretată neutralitatea elvețiană în viitor,
întrucât inițiatorii consideră că, în ultimii ani, neutralitatea a fost din ce în ce mai mult diluată și atenuată.
Potrivit lui Walter Wobmann, președintele comitetului de inițiativă, neutralitatea nu protejează doar Elveția.
Aceasta constituie, de asemenea, fundamentul politicii elvețiene de pace la nivel mondial și permite desfășurarea negocierilor
de pace, asumarea rolului de mediator și acordarea de ajutor.
Georges Martin, fost diplomat elvețian, explică rolul important de mediator pe care Elveția l-a
jucat în timpul mandatului său, între 1980 și 2017:
„Politica externă a Elveției a fost întotdeauna una neutră.
Ce înseamnă asta? Țările care aveau probleme între ele au venit la noi și ne-au întrebat dacă pot ajuta?
Au existat numeroase exemple în Africa, în Ciad, în Mali etc.
Când eram în Indonezia, pentru indonezieni Elveția era simbolul suprem al neutralității.
În Aceh, Indonezia, după tsunami, am contribuit la încheierea războiului civil care dura de 30 de ani.
În cadrul negocierilor privind programul nuclear iranian de la Geneva, Elveția a jucat un rol util.
Discuțiile privind Libanul au avut loc în Elveția și cu sprijinul Elveției.
Și negocierile din Columbia dintre gruparea de gherilă FARC și guvern au beneficiat de sprijinul Elveției.
După războiul dintre Rusia și Georgia, am reprezentat interesele rusești la Tiflis și interesele georgiene la Moscova.
Nu există niciun continent pe care să nu fi fost prezenți.
„Nu a trecut aproape nicio săptămână fără știri despre activitățile Elveției în
domeniul păcii și al negocierilor de pace.”
Georges Martin subliniază că nu mai sunt multe țări occidentale care să fie încă neutre.
Prin urmare, Elveția are datoria de a da dovadă de curaj în această privință și de a aborda în mod constant
subiectele negocierilor, păcii și drepturilor omului.
Politologul și juristul elvețian, prof. Wolf Linder, promovează inițiativa privind neutralitatea pe site-ul swissneutralitynow.ch,
alături de alte voci din stânga și din mișcarea ecologistă.
El spune: „Pentru mine, neutralitatea nu ar trebui definită doar ca un principiu elvețian, ci ca un
principiu călăuzitor al politicii externe la nivel mondial.
„Și de data aceasta, o poziție neutră este importantă nu doar pentru Elveția, ci probabil și pentru întreaga lume.”
Și Helmut Scheben, fost redactor al săptămânalului de stânga WOZ și reporter de lungă durată și prezentator al jurnalului de știri
la televiziunea elvețiană SRF, și-a exprimat părerea într-un scurt videoclip cu privire la inițiativa privind neutralitatea.
În lucrarea respectivă, el analizează câteva declarații făcute în cadrul conferinței de presă a comitetului
„Nu” de către reprezentanți ai FDP, Die Mitte și SP și evidențiază contradicțiile acestora.
Scheben vorbește fără ocolișuri:
Tradiția elvețiană și rolul de model al țării ca stat neutru au fost de mult abandonate – și anume încă din
februarie 2022, când Elveția a preluat sancțiunile UE împotriva Rusiei cu efect imediat.
Astfel, s-a arătat întregii lumi de partea cui se află Elveția și că aceasta participă la acest război împotriva Rusiei.
Chiar și așa-numita conferință de pace de la Bürgenstock, organizată de Elveția,
este, în opinia sa, o dovadă în acest sens.
Rusia nu a participat deloc la acest eveniment.
„Ce fel de teatru de marionete e ăsta?”, întreabă Scheben.
Urmăriți mai jos videoclipul complet în care Helmut Scheben analizează critic și
demontă conferința de presă a comitetului „Nu”.
Videoclipul a fost pus la dispoziția Kla.TV cu amabilitate de către Transition TV (TTV).
Ajutați-ne să punem capăt acestui „teatru de păpuși”:
Distribuiți această emisiune și susțineți o neutralitate elvețiană credibilă – votând cu un „Da” clar pentru
inițiativa privind neutralitatea pe 27 septembrie 2026!
Această declarație a doamnei Schönenberger amintește aproape de George Orwell și de „New Speech”, unde
realitatea este pur și simplu răsturnată cu susul în jos.
Se spune că inițiativa privind neutralitatea reprezintă o ruptură cu tradiția noastră.
Situația este exact invers.
De fapt, am încălcat această tradiție de mult timp.
Am organizat o conferință de pace la Bürgenstock – o așa-zisă conferință de pace – la care Rusia nu a participat deloc.
Ce fel de teatru de marionete punem noi în scenă aici? E de necrezut.
Mă numesc Helmut Scheben. Am crescut în Germania, unde am studiat filologia romanică și mi-am obținut doctoratul.
După aceea, am lucrat mult timp în America Latină și, dacă nu mă înșel, am venit în Elveția în 1985.
Am lucrat mai întâi la săptămânalul de stânga „WOZ”, iar apoi aproape 20 de ani la televiziunea elvețiană, cea mai mare
parte a acestei perioade la jurnalul de știri „Tagesschau”.
Astăzi aș dori să fac referire la conferința de presă din 17 august.
Haideți să analizăm împreună câteva dintre frazele care au fost rostite acolo.
Inițiatorii prezintă inițiativa lor ca o contribuție la siguranța noastră.
Ei susțin că o interpretare deosebit de strictă a neutralității ne protejează împotriva implicării în conflicte militare.
Este greșit. În primul rând, Elveția este astăzi neutră și nu se implică în conflictele militare ale altor state.
Situația nu se schimbă deloc, indiferent dacă inițiativa are loc sau nu.
Prin urmare, inițiativa nu oferă nicio protecție suplimentară împotriva implicării în războaie, absolut niciuna.
Aceasta este o afirmație de neconceput.
Elveția și-a renunțat la neutralitate în februarie 2022.
Împreună cu SUA și Uniunea Europeană, s-a aliat cu Ucraina și a adoptat măsuri coercitive, măsuri
economice coercitive, pentru a prejudicia Rusia.
Așadar, nu se poate vorbi deloc despre faptul că Elveția ar rămâne la fel de neutră cum a fost întotdeauna.
Inițiativa privind neutralitatea susține că ne protejează împotriva implicării în războaie.
Și asta este absolut adevărat.
Serviciul științific al Parlamentului SUA, al Congresului SUA, a realizat odată un studiu în care a constatat că,
începând din 1990, SUA au fost implicate în 251 de războaie.
251 de războaie, din 1990 sau 1991 până în prezent.
În multe cazuri, NATO a participat la aceste războaie cu personal și armament.
Așadar, este de-a dreptul naiv să credem că, prin intensificarea cooperării cu NATO,
Elveția nu ar fi implicată în astfel de războaie.
Statele Unite și NATO se află într-un război neîntrerupt de la prăbușirea Uniunii Sovietice.
Iar din februarie 2022, Elveția participă la aceste războaie pe care UE și NATO le duc
împreună cu guvernul de la Kiev împotriva Rusiei.
NATO este puternic implicată în aceste războaie – atât prin personal, cât și prin livrări de arme și echipamente
–, deși acest lucru nu a fost declarat în mod oficial.
Mai suntem neutri? Nu, nu mai suntem neutri.
Ministrul rus de externe a declarat că „Elveția și-a abandonat neutralitatea și a devenit un inamic al Rusiei”.
Iar președintele american Joe Biden a declarat la acea vreme: „Chiar și Elveția participă, chiar și Elveția se
alătură acestor măsuri economice coercitive împotriva Rusiei”.
Inițiativa reprezintă o reacție directă la faptul că Elveția a adoptat în 2022 sancțiunile împotriva Rusiei și a regimului lui
Putin, după ce atacul brutal și contrar dreptului internațional asupra Ucrainei s-a desfășurat în toată amploarea sa.
Ceea ce ni se prezintă aici drept o neutralitate atemporală este, de fapt, o încercare nu de a
proteja victima, ci de a-l proteja pe agresor.
Căci, după cum știm cu toții, cine tratează în același mod atât agresorul, cât și victima, nu este neutru.
El se alătură celui mai puternic și se opune dreptății.
Sună foarte frumos. O poziție morală.
Este însă o poziție morală care nu este decât o bulă de săpun.
Iar această iluzie se spulberă în clipa în care privești mai atent și ai măcar câteva cunoștințe de istorie.
Marile puteri poartă războaie.
Și duc aceste războaie fără a ține seama de dreptul internațional, de Carta ONU și așa mai departe, atunci
când consideră că interesele lor vitale sunt în joc.
Marile puteri, precum Rusia, China sau SUA, duc războaie în care normele dreptului internațional nu se aplică, iar Elveția nu are
absolut niciun rost să se ridice și să declare că insistă asupra respectării dreptului internațional și că
dorește să-i pedepsească pe toți cei care îl încalcă.
Este o poziție pe care o poți numi aproape megalomană.
Ministrul de externe Cassis a declarat: „Dacă regulile sunt încălcate, dacă nu toată lumea
dorește să le respecte, atunci trebuie să luăm măsuri”.
Elveția nu poate însă să acționeze deloc atunci când marile puteri poartă războaie.
Acest lucru este valabil de la Vietnam la Afganistan și Irak, de la Balcani până la războiul
din Iran, care are loc chiar în acest moment.
Oare Elveția a pedepsit pretinsul agresor în toate aceste cazuri?
A luat Elveția măsuri împotriva oamenilor de afaceri americani apropiați de guvern, cărora le-au fost blocate
averile din conturile elvețiene, atunci când, în 2003, SUA au atacat Irakul încălcând dreptul internațional?
A încercat Elveția să afle cine a fost agresorul în Războiul din Vietnam?
Ce căuta oare armata SUA în Vietnam?
A pedepsit Elveția agresorul din Afganistan?
Ce căuta NATO în Afganistan?
Și în Balcani, atacul împotriva Serbiei, care a încălcat dreptul internațional?
Este o ipocrizie totală să afirmăm că trebuie să susținem Rusia – Rusia a atacat Ucraina încălcând
dreptul internațional, iar acest lucru este adevărat.
– Dar este o absurditate totală să susținem că trebuie să pedepsim Rusia, iar în toate celelalte războaie mari purtate
de marile puteri nu am intervenit și nici nu putem interveni.
Această așa-zisă inițiativă privind neutralitatea slăbește Elveția, slăbește țara noastră.
Aceasta reprezintă o ruptură evidentă, periculoasă și gravă față de neutralitatea noastră, trăită și dovedită
de-a lungul secolelor – precum și față de propria noastră concepție despre neutralitate.
Aceasta ne pune în pericol securitatea. Și, în cele din urmă, această inițiativă ne limitează capacitatea de
acțiune, deoarece ne constrânge într-un cadru rigid și stabilește astăzi modul în care vom putea acționa în viitor.
Da, desigur, această inițiativă privind neutralitatea ne constrânge să ne încadrăm într-un cadru rigid.
Și Codul penal este un corset.
Și Constituția elvețiană este un corset.
Acolo se consemnează ceea ce considerăm rezonabil și ceea ce ar trebui să fie în interesul Elveției.
Această declarație a doamnei Schönenberger amintește aproape de George Orwell și de „New Speech”, unde
realitatea este pur și simplu răsturnată cu susul în jos.
Se spune că inițiativa privind neutralitatea reprezintă o ruptură cu tradiția noastră.
Situația este exact invers.
De fapt, am încălcat această tradiție cu mult timp în urmă, și anume în februarie 2022, când am
aplicat imediat măsurile coercitive împotriva Rusiei.
Are chiar aproape – iertați-mi expresia – un caracter erotic.
Modul în care ministrul nostru de externe l-a îmbrățișat pe președintele Zelenski la aeroportul Kloten.
Am arătat astfel întregii lumi de partea cui suntem, că participăm la acest război împotriva Rusiei.
Am organizat o conferință de pace la Bürgenstock – o așa-zisă conferință de pace – la care Rusia nu a participat deloc.
Ce fel de teatru de marionete punem noi în scenă aici? E de necrezut.
Se vorbește mereu despre siguranța noastră. Siguranța este pusă în pericol.
Toate cele patru mari grupuri media din Elveția promovează aceeași poveste.
Securitatea noastră este în pericol, deoarece rușii ne vor ataca.
Ministrul Apărării Pfister a declarat că trebuie să ne pregătim pentru un război iminent.
UE, Uniunea Europeană de la Bruxelles, a anunțat oficial că se așteaptă la un război
împotriva Rusiei cel târziu în anul 2029/30.
Se pare că prietenii noștri din NATO vor să se alăture acestei inițiative.
Securitatea – această narațiune, „securitatea noastră este în pericol”, își are originea încă de la începutul Războiului Rece.
Este vorba de un dogmă ideologică care se propagă și care are un impact extrem de puternic asupra psihologiei maselor.
Anume teoria domino.
Vă amintiți, în Vietnam: „Dacă Vietnamul nu este apărat, întreaga Asie va deveni comunistă.” „
„Dacă Nicaragua nu este ținută sub control” – sub guvernul lui Ronald Reagan – „atunci Guatemala, Honduras și
Mexicul vor cădea, iar Uniunea Sovietică, comunistă, va ajunge la granița de sud a SUA.” „
„Dacă nu atacăm Irakul, Saddam Hussein ne va ataca cu armele sale ABC.”
Acesta este un mecanism psihologic extrem de eficient, care se repetă mereu și este reînnoit mereu. „
„Dacă nu reușim să apărăm Ucraina, Putin va invada mai întâi țările baltice, apoi Polonia, iar în scurt
timp tancurile rusești vor ajunge la Lacul Constanța.”
Este întotdeauna aceeași strategie de creare a unei imagini extrem de ostile a inamicului, care trebuie să
fie băgată în capul oamenilor pentru ca aceștia să fie de acord să participe la un război.
Oamenii, dar și parlamentele, trebuie să fie convinși că un dușman malefic ne amenință, pentru că
numai așa poate funcționa industria armamentului.
Înarmarea care are loc în prezent în Europa, la Bruxelles și la Berlin, se apropie de nebunie.
Se acumulează munți de datorii, de parcă nu ar exista o zi de mâine.
Este incredibil. Și se pare că prietenii noștri din NATO doresc să intensifice colaborarea cu NATO.
Așa a spus-o, cuvânt cu cuvânt, ministra apărării Viola Amherd în anul 2024.
Iar Martin Pfister spune că trebuie să ne pregătim pentru un război iminent.
Cât de naiv poți fi să crezi că, odată cu apropierea de NATO, nu vom fi implicați în aceste războaie?
Suntem atrași în această situație, iar inițiativa privind neutralitatea este singura modalitate de a
garanta că acest lucru nu se va întâmpla, că nu va avea loc.