27. septembra 2026 bo švicarsko prebivalstvo glasovalo o pobudi, ki bo imela velike posledice tudi zunaj švicarskih meja:
Pobuda o nevtralnosti naj bi opredelila, kako se bo švicarska nevtralnost razlagala v prihodnosti, saj
pobudniki menijo, da se je nevtralnost v zadnjih letih vedno bolj razvodenela in oslabila.
Po besedah Walterja Wobmanna, predsednika pobudnega odbora, nevtralnost ne ščiti le Švice.
Prav tako je temelj švicarske mirovne politike v svetu in omogoča vodenje mirovnih pogajanj,
nastopanje v vlogi posrednice ter nudenje pomoči.
Georges Martin, nekdanji švicarski diplomat, pojasnjuje, kako pomembno posredniško vlogo je Švica
igrala v času njegovega mandata od leta 1980 do 2017:
»Zunanja politika Švice je bila vedno nevtralna.«
Kaj to pomeni? Države, ki so imele medsebojne težave, so se obrnile na nas in vprašale, ali jim lahko pomagamo?
V Afriki, Čadu, Maliju itd. je bilo veliko primerov.
Ko sem bil v Indoneziji, je bila Švica za Indonezijce vzor vseh vzorcev nevtralnosti.
V Acehu v Indoneziji smo po cunamiju pomagali končati 30-letno državljansko vojno.
Švica je bila v pomoč pri pogajanjih o iranskem jedrskem programu v Ženevi.
Pogovori o Libanonu so potekali v Švici in s pomočjo Švice.
Tudi pogajanja v Kolumbiji med gverilsko skupino FARC in vlado je podprla Švica.
Po vojni med Rusijo in Gruzijo smo zastopali ruske interese v Tbilisiju in gruzijske interese v Moskvi.
Ni kontinenta, na katerem ne bi bili dejavni.
»Skoraj ni minil teden brez poročil o dejavnostih Švice na področju miru in mirovnih pogajanj.«
Georges Martin opozarja, da ni več veliko zahodnih držav, ki bi bile še nevtralne.
Zato je naloga Švice, da na tem področju pokaže pogum in vedno znova govori o pogajanjih, miru in človekovih pravicah.
Švicarski politolog in pravnik prof. Wolf Linder skupaj z drugimi predstavniki levice in zelenih na spletni
strani swissneutralitynow.ch promovira pobudo za nevtralnost.
Pravi: »Po mojem mnenju nevtralnost ne bi smela biti opredeljena zgolj kot švicarsko načelo, temveč
kot vodilno načelo zunanje politike po vsem svetu.
»In tokrat je nevtralno stališče pomembno ne le za Švico, temveč verjetno tudi za ves svet.«
Tudi Helmut Scheben, nekdanji urednik levega tednika WOZ ter dolgoletni novinar in voditelj dnevnih poročil
na švicarski televiziji SRF, se je v kratkem videoposnetku izrekel o pobudi za nevtralnost.
V njej analizira nekatere izjave, ki so jih na novinarski konferenci odbora za »ne« podali predstavniki strank
FDP, Die Mitte in SP, ter izpostavlja njihova protislovja.
Scheben govori na jasen način:
Švicarska tradicija in vloga vzora kot nevtralne države sta že zdavnaj izginili – in sicer od februarja 2022, ko je
Švica s takojšnjim učinkom prevzela sankcije EU proti Rusiji.
S tem se je celemu svetu pokazalo, na kateri strani stoji Švica in da sodeluje v tej vojni proti Rusiji.
Tudi tako imenovana mirovna konferenca na Bürgenstocku, ki jo je organizirala Švica, je po njegovem mnenju dokaz za to.
Rusija naj se tega sploh ne bi udeležila.
»Kaj je to sploh za cirkus?«, vpraša Scheben.
V nadaljevanju si oglejte celoten videoposnetek, v katerem Helmut Scheben kritično analizira
in razčleni tiskovno konferenco odbora za »ne«.
Transition TV (TTV) je videoposnetek prijazno posredoval Kla.TV.
Pomagajte nam končati to »klovnovsko predstavo«:
Širite to oddajo in podprite verodostojno švicarsko nevtralnost – z jasnim »da« pobudi o nevtralnosti 27. septembra 2026!
Ta izjava gospe Schönenberger skoraj spominja na Georgea Orwella in »New Speech«, kjer se realnost preprosto obrne na glavo.
Pravijo, da je pobuda za nevtralnost prekinitev z našo tradicijo.
Prav nasprotno je res.
To tradicijo smo že zdavnaj prekinili.
Organizirali smo mirovno konferenco na Bürgenstocku – tako imenovano mirovno
konferenco –, na kateri Rusija sploh ni sodelovala.
Kakšno klovnovsko predstavo pa to sploh uprizarjamo? To je pa res neverjetno.
Sem Helmut Scheben. Odraščal sem v Nemčiji, kjer sem študiral romanistiko in tam tudi doktoriral.
Po tem sem dolgo delal v Latinski Ameriki in, če se ne motim, sem prišel v Švico leta 1985.
Najprej sem delal v levem tedniku »WOZ«, nato pa skoraj 20 let na švicarski televiziji,
od tega večino časa v poročilih »Tagesschau«.
Danes bi se rad skliceval na tiskovno konferenco z dne 17. avgusta.
Poglejmo skupaj nekaj izmed teh stavkov, ki so bili tam izrečeni.
Pobudniki svojo pobudo predstavljajo kot prispevek k naši varnosti.
Trdijo, da nas posebej stroga razlaga nevtralnosti ščiti pred vpletenostjo v vojaške spore.
To ni res. Prvič, Švica je danes nevtralna in se ne vključuje v vojaške spore drugih držav.
Tudi s to pobudo ali brez nje se na tem sploh nič ne spremeni.
Pobuda torej ne ponuja nobene dodatne zaščite pred vpletenostjo v vojne, niti najmanjše.
To je pa res nezaslišana trditev.
Švica je februarja 2022 opustila svojo nevtralnost.
Skupaj z ZDA in Evropsko unijo se je povezala z Ukrajino ter uvedla prisilne ukrepe,
gospodarske sankcije, da bi škodovala Rusiji.
Zato sploh ne moremo govoriti o tem, da bi Švica ostala tako nevtralna, kot je bila vedno.
Pobuda za nevtralnost trdi, da nas ščiti pred vpletenostjo v vojne.
In to popolnoma drži.
Znanstvena služba ameriškega parlamenta, tj. ameriškega kongresa, je nekoč izvedla študijo, v kateri je
ugotovila, da so bile ZDA od leta 1990 vpletene v 251 vojn.
251 vojn od leta 1990 ali 1991 do danes.
NATO je v mnogih primerih sodeloval v teh vojnah z osebjem in orožjem.
Zato je zdaj neskončno naivno verjeti, da se Švica s poglobitvijo sodelovanja z NATO ne bi zapletla v takšne vojne.
ZDA in Nato neprekinjeno vodita vojno že od razpada Sovjetske zveze.
Od februarja 2022 pa Švica sodeluje v teh vojnah, ki jih EU in Nato skupaj z vlado v Kijevu vodita proti Rusiji.
NATO je močno vpleten v te vojne – tako z osebjem kot z dobavo orožja in opreme –, čeprav to formalno ni bilo izrecno navedeno.
Ali smo še vedno nevtralni? Ne, nismo več nevtralni.
Ruski zunanji minister je izjavil, da je »Švica opustila svojo nevtralnost in postala sovražnica Rusije«.
Ameriški predsednik Joe Biden je takrat izjavil: »Celo Švica sodeluje, celo Švica se pridružuje
tem gospodarskim prisilnim ukrepom proti Rusiji.«
Ta pobuda je neposreden odziv na dejstvo, da je Švica leta 2022 sprejela sankcije proti Rusiji in Putinovemu režimu,
potem ko se je v polnem obsegu zgodil brutalni napad na Ukrajino, ki je v nasprotju z mednarodnim pravom.
Tisto, kar nam tu skušajo prodati kot večno nevtralnost, je v resnici poskus, da se ne zaščiti žrtev, temveč napadalec.
Vsi namreč vemo, da tisti, ki napadalca in žrtev obravnava enako, ni nevtralen.
Postavi se na stran močnejšega in proti pravici.
To se sliši zelo lepo. Moralno stališče.
Vendar gre za moralno stališče, ki je le milni mehurček.
In ta mehurček se razpoči v trenutku, ko se zadevi podrobneje posvetiš in imaš vsaj minimalno znanje o zgodovini.
Velike sile vodijo vojne.
In te vojne vodijo brez upoštevanja mednarodnega prava, Ustanovne listine OZN in podobnega, kadar
menijo, da so ogroženi njihovi vitalni interesi.
Velike sile, kot so Rusija, Kitajska ali ZDA, vodijo vojne, v katerih pravila mednarodnega prava ne veljajo, in sploh
nima smisla, da Švica stopi naprej in reče: »Vztrajamo pri mednarodnem pravu in želimo kaznovati vse, ki ga kršijo.«
To je stališče, ki ga lahko skoraj označimo za megalomansko.
Zunanji minister Cassis je dejal: »Če se pravila kršijo, če se vsi ne želijo držati pravil, moramo ukrepati.«
Švica pa sploh ne more ukrepati, če velesile vodijo vojne.
To velja od Vietnama prek Afganistana do Iraka, prek Balkana pa vse do vojne v Iranu, ki poteka prav v tem trenutku.
Ali je Švica res povsod kaznovala agresorja, tako imenovanega agresorja?
Ali je Švica ukrepala proti ameriškim poslovnežem, ki so bili povezani z vlado in katerih premoženje je bilo
zamrznjeno na švicarskih računih, ko so ZDA leta 2003 napadle Irak v nasprotju z mednarodnim pravom?
Ali je Švica med vietnamsko vojno preiskovala, kdo je bil agresor?
Kaj je sploh počela ameriška vojska v Vietnamu?
Ali je Švica kaznovala agresorja v Afganistanu?
Kaj je sploh počela Nato v Afganistanu?
In na Balkanu, napad na Srbijo, ki je bil v nasprotju z mednarodnim pravom?
Popolna hinavščina je trditi, da moramo Rusijo – Rusija je namreč napadla Ukrajino v nasprotju z mednarodnim pravom, to drži.
– Vendar je popolnoma nesmiselno trditi, da moramo Rusijo kaznovati, saj v vseh drugih velikih vojnah, ki so jih vodile
velesile, nismo ukrepali in tudi sploh ne moremo ukrepati.
Ta tako imenovana pobuda za nevtralnost oslablja Švico, oslablja našo državo.
To je jasen, nevaren in resen prelom z našo stoletno in preizkušeno nevtralnostjo –
pa tudi z našim razumevanjem nevtralnosti.
Namreč ogroža našo varnost. In nazadnje ta pobuda onemogoča naše delovanje, saj nas stiska v tog okvir in
že danes določa, kako bomo smeli ravnati v prihodnosti.
Da, seveda nas ta pobuda za nevtralnost stiska v okvir.
Tudi kazenski zakonik je kot stiskalnica.
Tudi švicarska ustava je kot steznik.
V njem je zapisano, kaj se nam zdi razumno in kaj naj bi bilo v interesu Švice.
Ta izjava gospe Schönenberger skoraj spominja na Georgea Orwella in »novi jezik«, kjer se realnost preprosto obrne na glavo.
Pravijo, da je pobuda za nevtralnost prekinitev z našo tradicijo.
Prav nasprotno je res.
To tradicijo smo namreč že zdavnaj prekinili, in sicer februarja 2022, ko smo takoj izvedli prisilne ukrepe proti Rusiji.
To ima že skoraj – oprostite mi ta izraz – erotičen značaj.
Način, na katerega je naš zunanji minister na letališču Kloten objel predsednika Zelenskega.
S tem smo vendar celemu svetu pokazali, na kateri strani stojimo, da sodelujemo v tej vojni proti Rusiji.
Organizirali smo mirovno konferenco na Bürgenstocku – tako imenovano mirovno
konferenco –, na kateri Rusija sploh ni sodelovala.
Kakšna je sploh ta komedija, ki jo tu uprizarjamo? To je res neverjetno.
Vedno znova se govori o naši varnosti. Varnost je ogrožena.
Vsi štirje veliki medijski koncerni v Švici širijo isto zgodbo.
Naša varnost je ogrožena, ker nas bo Rusija napadla.
Minister za obrambo Pfister je dejal, da se moramo pripraviti na bližajočo se vojno.
EU, Evropska unija v Bruslju, je uradno sporočila, da najpozneje v letu 2029/30 pričakuje vojno proti Rusiji.
Zdi se, da se temu želijo pridružiti tudi naši prijatelji iz NATA.
Varnost – ta narativ, da je »naša varnost ogrožena«, sega vse do začetka hladne vojne.
To je ideološko prepričanje, ki se širi in ima izjemen vpliv na množično psihologijo.
Namreč teorija domina.
Spomnite se, v Vietnamu: »Če ne bomo obdržali Vietnama, bo celotna Azija postala komunistična.« »
»Če Nikaragve ne bomo obdržali« – pod vlado Ronalda Reagana – »se bodo zrušili Gvatemala, Honduras, Mehika,
komunistična Sovjetska zveza pa bo stala na južni meji ZDA.« »
»Če ne bomo napadli Iraka, nas bo Saddam Hussein napadel s svojimi ABC-orožji.«
To je izredno učinkovit psihološki mehanizem, ki se vedno znova ponavlja in vedno znova dobi novo obliko. ‚
»Če ne bomo obranili Ukrajine, bo Putin najprej preplavil Baltske države, nato Poljsko, in
kmalu bodo ruski tanki že pri Jezeru Bodenskem.«
Vedno gre za isto ustvarjanje skrajne podobe sovražnika, ki jo je treba ljudem vcepiti,
da bi se strinjali s sodelovanjem v vojni.
Ljudje in tudi parlamenti morajo biti prepričani, da nas ogroža zloben sovražnik, saj le tako lahko posel z orožjem deluje.
Oboroževalna tekma, ki trenutno poteka v Evropi, v Bruslju in v Berlinu, meji na norost.
Tam se kopičijo gore dolgov, kot da jutri ne bi bilo.
To je neverjetno. In naši prijatelji iz NATA očitno želijo okrepiti sodelovanje z NATO.
To je leta 2024 dobesedno izjavila ministrica za obrambo Viola Amherd.
Martin Pfister pa pravi, da se moramo pripraviti na kmalu pričakovano vojno.
Kako naiven moraš biti, da verjameš, da nas približevanje Natu ne bo vpletlo v te vojne?
V to bomo vpleteni, pobuda za nevtralnost pa je edina možnost, da zagotovimo, da se to ne bo zgodilo, da se to ne bo uresničilo.