Den 27 september 2026 ska den schweiziska befolkningen rösta om ett initiativ som kommer att få
stora konsekvenser även utanför Schweiz gränser:
Neutralitetsinitiativet syftar till att fastställa hur Schweiz neutralitet ska tolkas i framtiden, eftersom
initiativtagarna anser att neutraliteten under de senaste åren i allt högre grad har urvattnats och försvagats.
Enligt Walter Wobmann, ordförande för initiativkommittén, skyddar neutraliteten inte bara Schweiz.
Den utgör också grunden för Schweiz fredspolitik i världen och gör det möjligt att föra
fredsförhandlingar, agera som medlare och ge bistånd.
Georges Martin, före detta schweizisk diplomat, redogör för de betydelsefulla medlingsinsatser som Schweiz
kunde utföra under hans ämbetstid från 1980 till 2017:
”Schweiz utrikespolitik har alltid varit neutral.
Vad betyder det? Länder som hade problem med varandra har vänt sig till oss och frågat om de kan hjälpa till?
Det fanns många exempel i Afrika, Tchad, Mali osv.
När jag var i Indonesien betraktade indonesierna Schweiz som neutralitetens förebild.
I Aceh, Indonesien, bidrog vi efter tsunamin till att få ett slut på det 30 år långa inbördeskriget.
Schweiz spelade en viktig roll vid kärnkraftsförhandlingarna med Iran i Genève.
Samtalen om Libanon har ägt rum i Schweiz och med schweiziskt stöd.
Även förhandlingarna i Colombia mellan FARC-gerillan och regeringen fick stöd från Schweiz.
Efter kriget mellan Ryssland och Georgien har vi företrätt de ryska intressena i Tbilisi och de georgiska intressena i Moskva.
Det finns ingen kontinent där vi inte har varit verksamma.
”Det gick knappt en vecka utan nyheter om Schweiz insatser för fred och fredsförhandlingar.”
Georges Martin påpekar att det inte längre finns så många västländer som fortfarande är neutrala.
Därför är det Schweiz uppgift att visa mod i detta sammanhang och ständigt ta upp frågor om
förhandlingar, fred och mänskliga rättigheter.
Den schweiziske statsvetaren och juristen prof. Wolf Linder engagerar sig tillsammans med andra röster
från vänster och de gröna på webbplatsen swissneutralitynow.ch för neutralitetsinitiativet.
Han säger: ”För mig bör neutralitet inte bara definieras som en schweizisk princip, utan som en
vägledande princip för utrikespolitiken världen över.
”Och den här gången är en neutral hållning viktig inte bara för Schweiz, utan förmodligen också för hela världen.”
Även Helmut Scheben, tidigare redaktör för den vänsterorienterade veckotidningen WOZ och mångårig reporter och
nyhetsuppläsare på den schweiziska tv-kanalen SRF, uttalade sig i en kort video om neutralitetsinitiativet.
Där analyserar han några uttalanden som fälldes av företrädare för FDP, Die Mitte och SP vid presskonferensen
för nej-kommittén och pekar på motsägelserna i dessa.
Scheben talar klarspråk:
Den schweiziska traditionen och landets roll som förebild i egenskap av neutralt land har sedan länge upphört –
närmare bestämt sedan februari 2022, då Schweiz med omedelbar verkan införde EU:s sanktioner mot Ryssland.
Därmed har hela världen fått se på vilken sida Schweiz står och att landet deltar i detta krig mot Ryssland.
Även den så kallade fredskonferensen på Bürgenstock, som Schweiz ska ha organiserat, är
enligt hans uppfattning ett bevis på detta.
Ryssland ska inte ha deltagit alls.
”Vad är det här för en fars?”, frågar Scheben.
Se sedan hela videon, där Helmut Scheben kritiskt analyserar och granskar nej-kommitténs presskonferens.
Videon har vänligen tillhandahållits till Kla.TV av Transition TV (TTV).
Hjälp till att sätta stopp för denna ”påhittade fars”:
Sprid detta program och stöd en trovärdig schweizisk neutralitet – genom att rösta ett tydligt ja
till neutralitetsinitiativet den 27 september 2026!
Detta uttalande från fru Schönenberger påminner nästan om George Orwell och ”New Speech”,
där verkligheten helt enkelt vänds upp och ner.
Det sägs att neutralitetsinitiativet innebär ett brott mot vår tradition.
Det är precis tvärtom.
Vi har ju för länge sedan brutit med den här traditionen.
Vi har anordnat en fredskonferens på Bürgenstock – en så kallad fredskonferens – där Ryssland inte alls deltog.
Vad är det här för en fars som vi håller på med? Det är ju helt otroligt.
Jag heter Helmut Scheben. Jag växte upp i Tyskland och studerade romanska språk i Tyskland, där jag också tog min doktorsexamen.
Därefter arbetade jag länge i Latinamerika och kom, om jag minns rätt, till Schweiz 1985.
Jag arbetade först på den vänsterorienterade veckotidningen ”WOZ” och därefter i knappt 20 år på schweizisk tv,
varav större delen av tiden på nyhetsprogrammet ”Tagesschau”.
Idag vill jag hänvisa till presskonferensen den 17 augusti.
Låt oss tillsammans titta på några av de meningar som yttrades där.
Initiativtagarna framställer sitt initiativ som ett bidrag till vår säkerhet.
De hävdar att en särskilt strikt tolkning av neutraliteten skyddar oss från att dras in i militära konflikter.
Det stämmer inte. För det första är Schweiz idag neutralt och deltar inte i andra staters militära konflikter.
Det förändras inte alls, vare sig initiativet genomförs eller inte.
Initiativet erbjuder alltså inget ytterligare skydd mot att dras in i krig, inte det minsta.
Det där är verkligen ett oerhört påstående.
Schweiz upphävde sin neutralitet i februari 2022.
Tillsammans med USA och Europeiska unionen har den allierat sig med Ukraina och vidtagit tvångsåtgärder,
ekonomiska tvångsåtgärder, för att skada Ryssland.
Det går alltså inte alls att säga att Schweiz fortfarande är lika neutralt som det alltid har varit.
Neutralitetsinitiativet hävdar att det skyddar oss från att dras in i krig.
Och det stämmer helt och hållet.
Den vetenskapliga avdelningen vid USA:s parlament, den amerikanska kongressen, har genomfört en studie där man
konstaterade att USA sedan 1990 har varit inblandat i 251 krig.
251 krig från 1990 eller 1991 fram till idag.
NATO har i många fall deltagit i dessa krig med personal och vapen.
Det är alltså oerhört naivt att tro att Schweiz inte skulle dras in i sådana krig om samarbetet med Nato intensifierades.
USA och Nato har fört krig oavbrutet sedan Sovjetunionens sammanbrott.
Och sedan februari 2022 deltar Schweiz i dessa krig som EU och Nato för mot Ryssland tillsammans med regeringen i Kiev.
NATO är starkt involverat i dessa krig – både med personal och genom leveranser av vapen och
utrustning – även om detta inte formellt har förklarats.
Är vi fortfarande neutrala? Nej, vi är inte längre neutrala.
Den ryska utrikesministern har förklarat att ”Schweiz har övergett sin neutralitet och blivit en fiende till Ryssland”.
Och den amerikanske presidenten Joe Biden förklarade då: ”Till och med Schweiz deltar, till och med Schweiz
ansluter sig till dessa ekonomiska tvångsåtgärder mot Ryssland.”
Initiativet är en direkt reaktion på att Schweiz 2022 anslöt sig till sanktionerna mot Ryssland och Putins regim,
efter att den brutala och folkrättsstridiga attacken mot Ukraina hade nått sin fulla omfattning.
Det som här försöker säljas in som en tidlös neutralitet är i själva verket ett försök att inte skydda offret, utan angriparen.
Vi vet ju alla att den som behandlar gärningsmannen och offret på samma sätt inte är neutral.
Han ställer sig på den starkares sida och mot rättssättet.
Det låter verkligen fint. En moralisk ståndpunkt.
Det är dock en moralisk ståndpunkt som är en luftspejling.
Och den här luftsprutan spricker i samma ögonblick som man tittar närmare på saken och
har ens ett minimum av historiska kunskaper.
Stormakterna för krig.
Och de för dessa krig utan hänsyn till folkrätten, FN-stadgan och så vidare när de anser att deras vitala intressen står på spel.
Stormakter som Ryssland, Kina eller USA för krig där folkrättens regler inte gäller, och det tjänar ingenting till att
Schweiz ställer sig fram och säger att vi håller fast vid folkrätten och vill straffa alla som bryter mot den.
Det är en ståndpunkt som man nästan kan kalla storhetsvansinne.
Utrikesminister Cassis har sagt: ”Om reglerna bryts, om inte alla vill följa reglerna, då måste vi agera.”
Schweiz kan dock inte agera alls när stormakterna för krig.
Detta gäller från Vietnam via Afghanistan till Irak, via Balkan till kriget i Iran, som pågår just nu.
Har Schweiz då överallt straffat angriparen, den så kallade angriparen?
Har Schweiz vidtagit åtgärder mot amerikanska affärsmän med nära kopplingar till regeringen, vars tillgångar på schweiziska
konton frystes när USA 2003 angrep Irak i strid med folkrätten?
Undersökte Schweiz under Vietnamkriget vem som var angriparen?
Vad hade egentligen den amerikanska armén att göra i Vietnam?
Har Schweiz straffat angriparen i Afghanistan?
Vad hade egentligen Nato att göra i Afghanistan?
Och på Balkan – angreppet mot Serbien, som stred mot folkrätten?
Det är ren hyckleri att hävda att vi måste stödja Ryssland – Ryssland har angripit
Ukraina i strid med folkrätten, det stämmer.
– Men det är helt absurt att hävda att vi måste straffa Ryssland, och i alla andra stora krig som stormakterna
har fört har vi inte agerat, och vi kan inte heller agera.
Detta så kallade neutralitetsinitiativ försvagar Schweiz, försvagar vårt land.
Det är ett tydligt, farligt och allvarligt brott mot vår neutralitet, som vi har praktiserat och som har visat sig fungera
väl i århundraden – och även mot vår uppfattning om neutralitet.
Den äventyrar nämligen vår säkerhet. Och slutligen undergräver detta initiativ vår handlingsförmåga, eftersom
det tvingar in oss i ett stelt ramverk och redan idag fastställer hur vi får agera i framtiden.
Ja, självklart tvingar detta neutralitetsinitiativ oss in i ett snävt ramverk.
Även strafflagen är ett tvångsplagg.
Även den schweiziska konstitutionen är ett åtstramande ramverk.
Där skriver man ner vad vi anser vara rimligt och vad som bör ligga i Schweiz intresse.
Detta uttalande från fru Schönenberger påminner nästan om George Orwell och ”New Speech”,
där verkligheten helt enkelt vänds upp och ner.
Det sägs att neutralitetsinitiativet innebär ett brott mot vår tradition.
Det är precis tvärtom.
Vi har ju för länge sedan brutit med denna tradition, nämligen i februari 2022, då vi omedelbart
anslöt oss till de tvångsåtgärderna mot Ryssland.
Det har ju nästan – ursäkta uttrycket – en erotisk prägel.
Det sätt på vilket vår utrikesminister omfamnade president Zelenskyj på flygplatsen i Kloten.
Där visade vi ju hela världen vilken sida vi står på, att vi deltar i detta krig mot Ryssland.
Vi har anordnat en fredskonferens på Bürgenstock – en så kallad fredskonferens – där Ryssland inte alls deltog.
Vad är det här för en fars som vi håller på med? Det är ju helt otroligt.
Man talar hela tiden om vår säkerhet. Säkerheten är hotad.
Alla fyra stora mediekoncerner i Schweiz följer samma narrativ.
Vår säkerhet är hotad eftersom ryssarna kommer att angripa oss.
Försvarsminister Pfister har sagt att vi måste förbereda oss på ett snart förestående krig.
EU, Europeiska unionen i Bryssel, meddelar officiellt att man räknar med ett krig mot Ryssland senast år 2029/30.
Våra NATO-vänner verkar vilja vara med på det.
Säkerheten – denna berättelse om att ”vår säkerhet är hotad” går tillbaka ända till början av det kalla kriget.
Det är en ideologisk övertygelse som sprids och som har en extremt stark inverkan ur masspsykologisk synvinkel.
Nämligen dominoteorin.
Ni minns väl, i Vietnam: ”Om Vietnam inte försvaras kommer hela Asien att bli kommunistiskt.” ”
”Om Nicaragua inte hålls i schack” – under Ronald Reagans regering – ”då rasar Guatemala, Honduras och Mexiko samman, och
kommunisterna, Sovjetunionen, står vid USA:s södra gräns.” ”
”Om vi inte anfaller Irak kommer Saddam Hussein att angripa oss med sina ABC-vapen.”
Det är en extremt effektiv psykologisk mekanism som ständigt upprepas och hela tiden får nytt liv. ’
”Om vi inte lyckas hålla stånd i Ukraina kommer Putin först att invadera de baltiska länderna, sedan Polen, och
snart kommer de ryska stridsvagnarna att stå vid Bodensjön.”
Det handlar alltid om att skapa en extrem fiendebild som måste hamras in i huvudet på
människorna för att de ska gå med på att delta i ett krig.
Folket och även parlamenten måste vara övertygade om att den onda fienden hotar oss, för
det är bara då som vapenhandeln kan fungera.
Den upprustning som just nu pågår i Europa, i Bryssel och i Berlin gränsar till galenskap.
Där staplas skuldberg upp som om det inte fanns någon morgondag.
Det är otroligt. Och våra NATO-vänner verkar vilja intensifiera samarbetet med NATO.
Så sa försvarsminister Viola Amherd ordagrant år 2024.
Och Martin Pfister säger att vi måste förbereda oss på ett krig inom kort.
Hur naiv kan man vara att tro att vi inte kommer att dras in i dessa krig om vi närmar oss Nato?
Vi dras in i det här, och neutralitetsinitiativet är det enda sättet att säkerställa
att det inte händer, att det inte inträffar.